Innehåll – serviceguide för synskadade 2021
Ett stöd när du självständigt ansöker om tjänster
Till guidens användare
Näkövammaisten liitto och Förbundet Finlands Svenska Synskadade
Vem är synskadad?
Synskaderegistret tillhandahåller information om synskada

1 Diskrimineringslagen och FN:s handikappkonvention

1.1 Diskrimineringslagen förbjuder diskriminering på grund av funktionsnedsättning
1.2 FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning
1.3 Tillgången till elektroniska tjänster som ett jämlikhetselement

2 Kund och klient inom social- och hälsovården
2.1 Klientrådgivning, vägledning och hörande
2.2 Bedömning av servicebehovet och serviceplan
2.3 Handläggning av ärenden
2.4 Patient- och socialombudsmannen
2.5 Intressebevakningsfullmakt och livstestamente

3 Missnöje med beslutet rättsskyddsmedel
3.1 Beslutets form och genomförande
3.2 Yrkande om rättelse, överklagande och handläggning
3.3 Klagomål och påminnelse inom social- och hälsovården
3.4 Överklagande av beslut enligt handikappservicelagen
3.5 Överklagande av beslut enligt socialvårdslagen
3.6 Överklagande av klientavgifter, nedsättning eller efterskänkning av klientavgifter
3.7 Klagomål inom hälsovården, patientskador och förvaltningstvistemål
3.8 Sökande av ändring i beslut av FPA
3.9 Sökande av ändring i beslut av en arbetspensionsanstalt
3.10 Sökande av ändring i beslut av olycksfalls- och trafikförsäkringsbolag

4 Kommunala tjänster för personer med funktionsnedsättning
4.1 Subjektiva rättigheter enligt handikappservicelagen
4.1.1 Färdtjänst för personer med svår funktionsnedsättning
4.1.2 Personlig assistans
4.1.3 Serviceboende
4.1.4 Ändringsarbeten samt redskap och anordningar i bostaden
4.1.5 Dagverksamhet

4.2 Anslagsbundna tjänster enligt handikappservicelagen
4.2.1 Rehabiliteringshandledning och anpassningsträning
4.2.2 Redskap, maskiner och anordningar
4.2.3 Extra kostnader för kläder och specialkost

5 Stöd för ett självständigt liv
5.1 Tolkningstjänst ansöks hos FPA
5.2 Service som ges hemma
5.2.1 Kommunal hemservice
5.2.2 Kommunal hemsjukvård
5.2.3 Avgifter som tas ut för service i hemmet
5.3 Service enligt socialvårdslagen som stöder rörligheten
5.4 Social rehabilitering
5.5 Äldreservicelagen tryggar högklassiga tjänster
5.6 Stöd för vård av närstående
5.6.1 Stöd för närståendevård
5.6.2 Partiell vårdledighet
5.7 Servicesedeln ökar valmöjligheterna
5.8 Understöd för reparation av bostäder

6 Rehabilitering när synen försvagas
6.1 Vad är rehabilitering?
6.2 Ansökan om rehabilitering
6.3 Utkomsten under rehabiliteringstiden
6.3.1 FPA:s rehabiliteringspenning
6.3.2 Rehabiliteringspenning för unga i åldern 16–19 år
6.3.3 Rehabiliteringspenning från arbetspensionsanstalterna
6.3.4 FPA ersätter resor för rehabilitering

7 Lättare vardag
7.1 Läs- och skrivhjälp
7.1.1 Synhjälpmedel
7.1.2 Tjänsten Luetus® för tidningsläsning
7.1.3 Taltidningar
7.1.4 Ljudböcker från Celia
7.1.5 Punktskrift
7.1.6 Ljudtext för TV-program
7.1.7 Nummerupplysningen 118
7.1.8 Lästjänsten fungerar med frivilliga krafter
7.2 Varifrån kan man få hjälp med att röra sig tryggt?
7.2.1 Vita käppen som hjälpmedel vid förflyttning
7.2.2 Handledning i förflyttningsteknik
7.2.3 Navigatorer och mobilappar som mobilitetsstöd
7.2.4 Ledarhund
7.3 Datorer och telefoner
7.3.1 Datoranpassning för användare med svag syn
7.3.2 Förstoringsegenskaper och förstoringsprogram i datorer
7.3.3 Skärmläsningsprogram för datorer och talsyntes
7.3.4 Tilläggsapparatur för datorer
7.3.5 Synnedsättning och mobila apparater
7.3.6 Handledning och stöd för dator- och kommunikationsteknik
7.4 Frivillighjälp
7.5 Kamratstöd

8 Var ska man ansöka om hjälpmedel?
8.1 Anskaffning av hjälpmedel
8.2. Vem beviljar hjälpmedel?

9 Ekonomiska stöd
9.1 Handikappbidrag för barn
9.2 Handikappbidrag för vuxna
9.3 Vårdbidrag för pensionstagare
9.4 Kostnadsrelaterad förhöjning av bidrag med grundbelopp
9.5 Sjukdagpenning ersätter inkomstbortfall
9.6 Specialvårdspenning under deltagande i barns sjukvård
9.7 Ersättningar för läkemedelskostnader
9.8 Självrisken för resor inom hälsovården
9.9 Takbeloppet inom hälsovården
9.10 Beskattning

9.10.1 Avdrag för nedsatt skattebetalningsförmåga
9.10.2 Invalidavdrag
9.10.3 Hushållsavdrag
9.10.4 Momsfria socialtjänster
9.11 Allmänt bostadsbidrag
9.12 Bostadsbidrag för pensionstagare
9.13 Utkomststöd söks hos FPA
9.14 Ekonomisk rådgivning och skuldrådgivning samt social kreditgivning	
10 Pensionsskyddet

10.1 Kort om pensionerna
10.2 Ansökan om ålderspension
10.3 Folkpension från FPA
10.4 Arbetspension enligt tiden i förvärvsarbete och förvärvsinkomsterna
10.5 Pension på grund av blindhet
10.6 Garantipension
10.7 Pensionstagares rätt till förvärvsinkomster och att lämna pensionen vilande

11 Nedsatt syn och arbete
11.1 Anpassningar i arbetet och yrkesinriktad rehabilitering
11.2 Att söka invalidpension
11.3 Invalidpension och delinvalidpension
11.4 Diskriminering på arbetsplatsen

12 Stöd för användning av bil
12.1 Ekonomiskt stöd vid inköp av bil
12.2 Parkeringstillstånd för rörelsehindrade
12.3 Befrielse från fordonsskattens grundskatt, årlig användningsavgift
12.4 Återbetalning av bilskatt på grund av skada
12.5 Diskretionär återbäring av bilskatt
12.6 Åldersdispens för körkort

13 Resande och assistans på stationer och terminaler
13.1 Tågresor
13.2 Flyg
13.3 Båtterminaler och båtresor
13.4 Bussar
13.5 Om assistanstjänsterna inte fungerar
14 Kort för att bevisa funktionsnedsättning

14.1 Synskadekort
14.2 EU:s funktionshinderkort

15 Kontaktuppgifter till sakkunniga inom synskadefrågor och intressebevakning

16 FSS distriktsföreningar

17 Centralsjukhusens rehabiliteringshandledare och socialarbetare

18 FPA:s riksomfattande servicenummer

19 Användbara internetlänkar

Ett stöd när du självständigt ansöker om tjänster

Serviceguiden för synskadade 2021 ger grundläggande information om socialskyddet samt service och förmåner som ökar självständigheten och jämlikheten av synskadade personer.
Till guidens användare

I denna guide har sammanställts grundläggande information om socialskyddet och om service och förmåner i samband med det. Näkövammaisten liitto och Förbundet Finlands Svenska Synskadade (FSS) ger dig kostnadsfritt hjälp vid ansökningar.
FSS rehabiliteringsrådgivare och de intressebevakningssakkunniga vid Näkövammaisten liitto ger alla synskadade och deras anhöriga råd när det gäller att söka tjänster och stöd.
 
Kontaktuppgifterna hittar du i slutet av serviceguiden. I guiden ingår också kontaktuppgifter till bl.a. växeln för centralsjukhusens rehabiliteringshandledare för synskadade och socialarbetare. De informerar om hjälpmedel, rehabilitering och andra tjänster, till exempel socialservice.
I denna serviceguide hittar du uppgifter om regionala föreningar för synskadade. Distriktsföreningarna erbjuder synskadade möjligheter till lokala aktiviteter, såsom kamratstöd, information, hobbyn och rekreation.

12.2.2021 Jaana Engblom, Vuokko Jantunen, Elina Ketonen, Elisa Montonen, Sinikka Mäntyjärvi, Sanna Piuva, Tapio Tiilikainen, Laura Tolkkinen och Minna Ågrén.

Näkövammaisten liitto och Förbundet Finlands Svenska Synskadade (FSS)

Näkövammaisten liitto är det nationella finskspråkiga förbundet för personer med synnedsättning. Näkövammaisten liittos verksamhetscenter Iiris finns i Helsingfors. 
Guiden är utarbetad av Näkövammaisten liitto och har bearbetats för finlandssvenska förhållanden av Förbundet Finlands Svenska Synskadade (FSS). FSS är ett förbund för svenskspråkiga personer med synnedsättning i Finland.
Förbundet har bland annat rehabiliterings-, punktskrifts-, IT-, och  publikationsverksamhet. Förbundets centralkansli SynVillan finns i Helsingfors. Förbundet har sju distriktsföreningar med verksamhetscenter i Helsingfors, Borgå, Ekenäs, Åbo, Vasa, Jakobstad och Mariehamn. I distriktsföreningarna ordnas program enligt behov och önskemål. Kontaktuppgifter till distrikten finns i slutet av denna guide, kapitel 16.

Vem är synskadad?

Synskadad är per definition den vars synskärpa på det bättre ögat är svagare än 0,3 efter korrigering med glasögon. En person klassificeras som blind om synskärpan på det bättre ögat är svagare än 0,05 efter korrigering med glasögon eller om synfältet har blivit smalare, eller om den funktionella synen av 
någon annan orsak har försvagats på motsvarande sätt. Den officiella diagnosen för en synskada ställs alltid av ögonläkare. Definitionen grundar sig på Världshälsoorganisationen WHO:s klassificering som bland annat beaktar synskärpan och synfältet.
En synskadad person kan vara svagsynt eller blind. Som synskadad klassificeras inte en person, vars synförmåga kan återställas till det normala med hjälp av glasögon eller som har normal syn på det ena ögat.
En synskadad har på grund av nedsatt synförmåga märkbara svårigheter med att uträtta sina dagliga sysslor. Den problematik en synskada medför beror bland annat på i vilken ålder den uppstod, hur länge den har varat och på personens förmåga att anpassa sig psykiskt och ta till sig nya kunskaper och färdigheter. Livsstilen och de krav man själv ställer på sin egen synförmåga samt omgivningsfaktorerna inverkar på hur mycket synnedsättningen påverkar livet.
Hur en funktionsnedsättning definieras beror på värderingarna i samhället och på de krav gemenskapen ställer på sina medlemmar. Gränsen för en synskada är beroende av hurdan synförmåga samhället förutsätter av sina medlemmar. I takt med att antalet visuella skyltar och automater av olika slag ökar, ökar också funktionsnedsättningen, eftersom alla inte kan ta emot visuell information, vilket gör det svårt att använda automater.

Det finns högst 60 000 synskadade i Finland. Utifrån anmälningarna till Synskaderegistret kan det om åldersfördelningen uppskattas att åtminstone 50 000 av dem är äldre, under 10 000 i arbetsför ålder och några tusen barn och unga.

Synskada hos äldre personer handlar inte om de sedvanliga försämringarna av funktionsförmågan som åldrandet medför. För människan är det aldrig ett normaltillstånd att vara blind, utan också för äldre är det alltid fråga om en funktionsnedsättning. Endast en bråkdel av de äldre blir synskadade. Till exempel åldersförändringar i gula fläcken (makuladegeneration) är en sjukdom som också kan drabba unga (se t.ex. högsta förvaltningsdomstolens årsboksavgörande HFD:2016:197).

Synskaderegistret tillhandahåller information om synskada

Synskaderegistret är ett riksomfattande personregister underordnat Institutet för hälsa och välfärd (THL) som upprätthålls av Näkövammaisten liitto. Enligt lagen är hälsovårdsmyndigheterna skyldiga att anmäla alla som har en bestående synskada till registret. Uppgifterna används till att följa förekomsten av synskada i vårt land. De statistiska uppgifterna står avgiftsfritt till allmänhetens förfogande.Mer information på finska: www.nkl.fi/fi/nakovammarekisteri.

1 Diskrimineringslagen och FN:s handikappkonvention

Jämlikhet är en grundläggande rättighet och de grundläggande rättigheterna tillkommer alla. I ett rättvist samhälle får personliga egenskaper, såsom funktionsnedsättningar, inte inverka på ens möjligheter till utbildning, arbete eller tillgång till olika tjänster. I Finlands grundlag hänför sig jämlikhetsprincipen både till förbud mot diskriminering och till jämlikhet inför lagen.

Diskriminering är när någon behandlas sämre än andra i en likvärdig situation, uttryckligen på grund av sina personliga egenskaper – såsom funktionsnedsättningar. Diskrimineringslagen, strafflagen, jämställdhetslagen och arbetslagstiftningen preciserar förbudet mot diskriminering inom olika livsområden. 

 1.1 Diskrimineringslagen förbjuder diskriminering på grund av funktionsnedsättning

Den nuvarande diskrimineringslagen trädde i kraft 2015. Lagen tillämpas på all offentlig och privat verksamhet frånsett privat familjeliv och religions-utövning. Diskrimineringslagen förbjuder diskriminering bland annat på grund av funktionsnedsättning och förpliktar myndigheter, arbetsgivare och utbildningsanordnare att vidta vissa åtgärder som främjar likabehandling. Diskrimineringsombudsmannen samt diskriminerings- och jämställdhetsnämnden övervakar att lagen följs.
 
Diskriminering är också straffbart enligt strafflagen. Förutom direkt och indirekt diskriminering är diskriminering enligt diskrimineringslagen också trakasserier, vägran att göra rimliga anpassningar samt instruktioner eller befallningar att diskriminera. Trakasseri innebär beteende som syftar till eller som leder till att en persons människovärde kränks och som har att göra med någon diskrimineringsgrund, såsom en funktionsnedsättning.

Diskrimineringslagen förpliktar myndigheter, utbildningsanordnare, arbetsgivare samt varu- och tjänstetillhandahållare att göra rimliga anpassningar för att tillgodose likabehandling av personer med funktionsnedsättning. Rimliga anpassningar är något annat än egentliga tillgänglighetsåtgärder. Rimliga anpassningar är åtgärder som vidtas för en bestämd person i en konkret situation och med vars hjälp personen med funktionsnedsättning med lika villkor som andra kan uträtta ärenden hos myndigheter, få utbildning och arbete samt varor och tjänster som i allmänhet tillhandahålls. Behovet av anpassningar framkommer vanligen i praktiken genom att den person som har funktionsnedsättning eller exempelvis personens assistent ber om anpassning när han eller hon anser det vara nödvändigt. Vid bedömningen av vilka anpassningar som är rimliga beaktas förutom behoven hos personer med funktionsnedsättning även den avsedda aktörens storlek och ekonomiska ställning, arten och omfattningen av aktörens verksamhet, de uppskattade kostnaderna för anpassningarna och stöd som kan fås för åtgärderna.
Jämlikhet bör inte förstås som homogenisering. Likadan behandling av alla är inte jämlikhet, tvärtom kan det vara mycket diskriminerande. Likabehandling betyder olika saker för olika människor. Den bästa experten är alltid den funktionshindrade personen själv, och denna person bör alltid höras.
Rättstillsynsjuristen hos Näkövammaisten liitto eller SAMS juridiska ombud (se kapitel 15 för kontaktuppgifter) ger råd i diskrimineringsfrågor. Om du upplever att du har blivit diskriminerad kan du också kontakta diskrimineringsombudsmannens byrå direkt. Diskrimineringsfall kan också lämnas till diskriminerings- och jämställdhetsnämnden för undersökning. Nämndens beslut kan överklagas till förvaltningsdomstolen.
Nämnden och förvaltningsdomstolarna har under de senaste åren meddelat bland annat följande avgöranden som gäller diskriminering och rimliga anpassningar:
En bank hade inte beviljat en synskadad kund nätbankskoder på grund av synskadan och hade inte vidtagit rimliga anpassningsåtgärder. Diskriminerings- och jämställdhetsnämnden ansåg att de anpassningar den sökande begärt varit rimliga och förbjöd banken att fortsätta eller upprepa diskrimineringen av den sökande eller andra synskadade i sin bankservice och förelade banken att göra sådana ändamålsenliga och rimliga anpassningar som behövs och som avses i 15 § i diskrimineringslagen för att synskadade jämlikt med andra ska få banktjänster på banken, inklusive erhålla nätbankskoder. 
En synskadad fick inte lämplig hjälp i en butik, eftersom personalen inte alltid gick med på att hjälpa den synskadade med att plocka ihop inköpen. Butiken bestred diskriminering. Handelsmannen förde fram att butiken är planerad som en självbetjäningsaffär och att personalresurserna är dimensionerade därefter. Strävan är förvisso att hjälpa kunderna, men någon separat assistent- eller varuplockningsservice har de inte.
 
Diskriminerings- och jämställdhetsnämnden ansåg att butiken med beaktande av den inlämnade utredningen inte hade underlåtit att göra rimliga anpassningar enligt 15 § i diskrimineringslagen eller vägrat den sökande rimliga anpassningar. 
En synskadad person ansåg sig ha blivit diskriminerad, eftersom anvisningen för användare av färdtjänster enligt handi-kappservicelagen på Rovaniemi rese-servicecentrals webbplats inte kunde läsas med ett skärmläsningsprogram och eftersom centralen hade rekommenderat att personen beställer färdtjänsterna per telefon. Diskriminerings- och jämställdhetsnämnden ansåg att reseservicecentralen hade diskriminerat den sökande indirekt på grund av personens synskada. Dessutom ansåg nämnden att Rovaniemi stad under-låtit sin skyldighet att främja jämlikhet genom att inte beakta behovet av rimliga anpassningar utifrån den sökandes respons till reseservicecentralen. 
Gymnasieeleven A med svår funktionsnedsättning betalade 5,5 euro/resa som självrisk (sammanlagt cirka 220 euro/månad) för färdtjänster enligt handikappservicelagen. Gymnasieelever som inte är funktionshindrade och som reser på samma sträcka betalade en självrisk på 43 euro/månad för FPA:s skolresebidrag för sina skolresor. Norra Finlands förvaltningsdomstol ansåg att A på grund av sin funktionsnedsättning hade hamnat i en ojämlik ställning jämfört med andra gymnasieelever. FD ansåg att kommunen hade nekat A rimliga anpassningar, eftersom den ansett att A inte hade rätt till jämkning av självriskandelen. De anpassningar som förutsätts av kommunen i denna situation ansågs inte utgöra en orimlig belastning på kommunen med tanke på gymnasiestudiernas kortvarighet. 
T hade en träningsskada, hens andra ben hade stelnats så att knäet inte kunde böjas. T reste till Nice och Finnair beordrade hen att köpa tre sittplatser bredvid varandra, för vilka T blev tvungen att betala ett trefaldigt pris. T tog ärendet till jämställdhetsnämnden. Nämnden ansåg att kostnaden var orimlig och hade lett till att T:s tillgång till tjänster hade förhindrats helt och hållet. Nämnden ansåg att bolagets affärsekonomiska motivering och frihet att prissätta sina produkter i sig inte kan frigöra tillhandahållaren av varor och tjänster från sin skyldighet att göra rimliga anpassningar enligt diskrimineringslagen. Helsingfors förvaltningsdomstol upphävde nämndens beslut och ansåg att Finnair inte hade diskriminerat rörelsehindrade T.
 
I sin motivering tog FD upp ett ställningstagande ur jämställdhetsnämndens förarbeten, enligt vilka det i anpassningarna inte är fråga om de mest betydande allmänna eller permanenta tillgänglighetsåtgärderna. FD åberopade också tjänsteleverantörernas rätt att besluta om prissättningen av de nyttigheter de erbjuder. FD ansåg att Finnair inte var skyldig att genomföra anpassningen genom att sänka biljettpriset. Antagandet om diskriminering hävdes (ärendets behandling fortsätter i den högsta domstolen, ej lagakraftvunnen).
B hade diagnostiserats med en sällsynt ärftlig sjukdom. Sjukdomen uppträdde bland annat i form av barnets rastlöshet och massiva svårigheter med impulskontroll. B började på första klassen i augusti 2016 i lågstadieskolan Y, som var hens lokala skola. Kort efter att skolan börjat flyttade B:s familj till elevantagningsområdet för lågstadieskola Z. I enlighet med principerna för bestämning av elevens skolplats och elevantagning som godkänts av fostrans- och utbildningsnämnden i X stad beslutade rektorn av lågstadieskola Y att B hade rätt att avlägga alla årskurser i lågstadieskola Y. I enlighet med 32 § 3 mom. i lagen om grundläggande utbildning förutsattes det i beslutet att B:s vårdnadshavare skulle ansvara för kostnaderna som uppstår av elevens transporter till skolan eller av att följa eleven till skolan. I februari 2018 ansökte B:s vårdnadshavare A om stöd för B:s skolresa i form av avgiftsfri samtransport med taxi till lågstadieskola Y. Chefen för elevvården inom förskoleutbildningen och den grundläggande utbildningen i X stad avslog ansökan, eftersom lågstadieskola Y inte var B:s lokala skola. FD avslog överklagandet. HFD uppgav att med tanke på utredningen som erhållits om B:s sjukdom och dess effekter på hens beteende, stadens bedömning av kostnaderna för skoltransporten samt det faktumet att skolresan från B:s hem till lågstadieskola Y var ungefär lika lång som till lågstadieskola Z, kunde X stad inte i februari 2018 förutsätta att B, för att få avgiftsfri skoltransport, skulle vara tvungen att byta till lågstadieskola Z från lågstadieskola Y, där B redan varit elev i över ett och ett halvt år. B hade också gått i förskolan i nämnda skola. HFD ansåg att B skulle beviljas avgiftsfri skoltransport till lågstadieskola Y som en rimlig anpassning enligt 15 § i diskrimineringslagen. Besluten av förvaltningsdomstolen och chefen för elevvården inom den grundläggande utbildningen i X stad hävdes och ärendet återförvisades till chefen för elevvården för behandling.

Diskriminering kan också rikta sig mot en synskadad användare av ledarhund, om personen till exempel nekas tillgång till ett visst evenemang eller utrymme på grund av hunden. Se kapitel 7.2.4 för mer information.
Diskriminering i arbetslivet hör till arbetarskyddsmyndigheternas (regionförvaltningsverkens) behörighet. Mer information i kapitel 11 i denna guide.

1.2 FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning

FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning trädde i Finland i kraft den 10 juni 2016 och har sedan dess varit direkt tillämplig rätt. Handikappkonventionens syfte är enligt artikel 1 att främja, skydda och säkerställa det fulla och lika åtnjutandet av alla mänskliga rättigheter och grundläggande friheter för alla personer med funktionsnedsättning och att främja respekten för deras inneboende värde. Bärande principer i konventionen är förbud mot diskriminering samt tillgänglighet. Konventionen betonar självbestämmanderättens betydelse för personer med funktionsnedsättning. I konventionen framhävs att personer med funktionsnedsättning ska involveras i 
beslutsfattande som gäller dem och staten förpliktas att öka medvetenheten i samhället om funktionsnedsättningar.
Det fakultativa protokollet till konventionen tryggar dessutom rätten till enskild klagan hos FN:s kommitté för rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Som begränsande faktorer i den enskilda klagorätten är det skäl att beakta att den nationella vägen för sökande av ändring ska ha uttömts innan klagan lämnas in. Dessutom är en förutsättning för utredningen av klagomålet att de händelser klagan hänför sig till ska ha skett efter protokollets ikraftträdande (för Finlands del 10.6.2016).

Kommittén för rättigheter för personer med funktionsnedsättning har också gett allmänna tolkningsrekommendationer (General Comment). Allmänna kommentarer om tillgänglighet samt jämlikheten av personer med funktionsnedsättning inför lagen finns på Människorättscentrets webbplats 
(www.manniskorattscentret.fi/).
Rättspraxis från tillsynsorganen i internationella konventioner om mänskliga rättigheter:
S.N. och P.T. mot Ungern: Ungern hade inte säkerställt bankautomaternas tillgänglighet för synskadade (ingen punktskrift eller ljudassistans); Ungern hade följaktligen handlat i strid med tillgänglighetsartikel 9. Kommittén rekommenderade konventionsparten att utarbeta en minimistandard för tillgänglighet och tillgång till banktjänster och att genom lagstiftningsåtgärder säkerställa att banktjänsterna successivt tillgodoses för personer med funktionsnedsättning och att alla nya automater är tillgängliga. 
F. mot Österrike: I samband med att spårvagnsnätet utvidgades blev den information som tidigare varit audiovisuell på de nya banavsnitten endast visuell; synskadade hade inte samma tillgång till informationen om hållplatser, störningar i trafiken och väntetider som andra. Den som var förpliktad att tillgodose tillgänglighet kunde enligt kommittén inte motivera underlåtelsen med den belastning tillgodoseendet hade medfört. Det system som hade krävts hade kunnat installeras med skäliga kostnader och behovet av att tillgodose tillgängligheten för synskadade var känt på förhand. Information som är tillgänglig över internet eller smarttelefon var inte tillräcklig för att trygga synskadades lika rätt till information. I rättspraxis från Europeiska människorättsdomstolen har underlåtenheten att utföra rimliga anpassningar ansetts vara en förbjuden form av diskriminering, t.ex. i ett fall där en musikskola hade vägrat anta en blind person som elev utan att bedöma möjligheten till rimliga anpassningar.
Du kan bekanta dig närmare med konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning och de rättigheter den medför i Invalidförbundets finskspråkiga guide YK:n vammaissopimus käyttöön (Ta FN:s handikappkonvention i bruk, omarbetad utgåva 2016). Den finskspråkiga guiden finns att tillgå elektroniskt på adressen https://www.invalidiliitto.fi/sites/default/files/2016-11/yk_toolkit_2016_low.pdf.

Se även Handboken om funktionshinderservice som publicerats av Institutet för hälsa och välfärd (THL) på adressen thl.fi/sv/web/handbok-om funktionshinderservice/funktionshinder-i-samhallet/jamlikhet-och-
diskriminering.

1.3 Tillgången till elektroniska tjänster som ett jämlikhetselement

Det digitala samhällets framväxt erbjuder användare nya sätt att utnyttja information och tjänster. En allt större del av tjänsterna och informationen för allmänheten finns primärt att tillgå på webben. Det gäller särskilt uträttandet av ärenden med myndigheter och företag samt mediekonsumtion men också delaktigheten i det civila samhället. Med tillgänglighet avses principer och tekniker för planering, utveckling, underhåll och uppdatering av elektroniska tjänster som säkerställer att särskilt personer med funktionsnedsättning har lättare att använda dem. Genom bredare tillgänglighet via webbplatser och mobiltillämpningar förbättras medborgarnas möjlighet att skaffa information och använda digitala tjänster.
De stater som har ratificerat FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning har åtagit sig bland annat att förbättra tillgängligheten för tjänster riktade till allmänheten och att främja bland annat webbtillgängligheten för personer med funktionsnedsättning. I FN-konventionen fastställs det också att produkter, miljöer, program och tjänster bör utformas så att de kan användas av alla i största möjliga 
utsträckning utan behov av anpassning eller specialutformning. Sådan universell utformning ska inte utesluta hjälpmedel för enskilda grupper av personer med funktionsnedsättning.
I Finland genomförs EU:s tillgänglighetsdirektiv genom lagen om digitala tjänster (Lagen om tillhandahållande av digitala tjänster 306/2019), som ålägger offentliga aktörer samt bland annat banker och försäkringsbolag att säkerställa tillgängligheten av sina webbplatser och mobilapplikationer. Praktiska tillgänglighetskrav definieras i riktlinjerna för tillgängligt webbinnehåll (WCAG 2.1).
Tillgänglighetsskyldigheterna i lagen om digitala tjänster träder i kraft i etapper. De flesta webbplatser måste uppfylla de lagstadgade kraven senast den 23 september 2020. Enligt lagen har var och en rätt att ge respons på tillgängligheten av en webbplats eller mobilapplikation som omfattas av lagen. Responsen ges i första hand till tjänsteleverantören, dvs. till organisationen som ansvarar för webbplatsen eller applikationen. I responsen kan du begära innehåll som inte uppfyller tillgänglighetskraven i den form som är mest tillgänglig för dig. Begäran måste vara rimlig. Respons kan också ges om man observerar brister med tanke på tillgänglighetskraven. Dessutom är det möjligt att begära förtydliganden till motiveringarna för en s.k. orimlig belastning. Överensstämmelse med tillgänglighetskraven övervakas av regionförvaltningsverket i Södra Finland, som också behandlar anmälningar om tillgänglighetsbrister.
I takt med att lagstiftningen har utvecklats har medvetenheten om tillgänglighet ökat under de senaste åren. Tillgängligheten har också inkluderats i större utsträckning i förnyelsen och utvecklingen av elektroniska tjänster. Näkövammaisten liitto och FSS arbetar för tillgänglighet tillsammans med andra föreningar, myndigheter och företag inom branschen.
Tillgången till tjänster som tillhanda-hålls allmänheten kommer också i framtiden att främjas genom EU:s tillgänglighetsdirektiv, som förpliktar medlemsstaterna att medföra sin nationella lagstiftning i linje med direktivet senast den 28 juni 2022. Direktivets tillgänglighetskrav gäller för nya produkter och tjänster som omfattas av direktivet från och med den 28 juni 2025. Tillgänglighetsdirektivets breda tillämpningsområde omfattar bl.a. datorer, betalterminaler, självbetjäningsterminaler, persontrafiktjänster, e-böcker och nätbutikstjänster.
Mer information: Södra Finlands regionförvaltningsverks webbplats: www.tillganglighetskrav.fi. FSS svenskspråkiga tillgänglighetssidor: www.fss.fi/tillganglighet.

2 Kund och klient inom social- och hälsovården

2.1 Klientrådgivning, vägledning och hörande

(Förvaltningslagen, lagen om offentlighet i myndigheternas verksamhet, socialvårdslagen)
Myndigheterna ska avgiftsfritt ge sina kunder råd i ärenden inom sitt verksamhetsområde. Om ett ärende inte hör till myndighetens verksamhetsområde, ska kunden hänvisas till den behöriga myndig-heten. Kunderna ska bemötas jämlikt, korrekt och opartiskt. Myndigheterna ska använda ett sakligt och begripligt språk.
Personalen inom socialvården ska för kunden utreda dennes rättigheter och skyldigheter. Myndigheten har enligt klientlagen en skyldighet att på eget initiativ klargöra de alternativ och villkor för tjänster och stödåtgärder som ingår i tillhandahållandet av tjänsten. Vid överklagandeavgöranden har man fäst uppmärksamhet vid att myndigheten måste ge en utredning så att kunden i tillräcklig grad kan förstå innehållet i och betydelsen av utredningen som tillhandahållits. Kunderna har rätt att ta del av de uppgifter som ingår i alla myndighetshandlingar som gäller dem själva. Uppgifter om innehållet i en handling ska i regel lämnas ut i den form de begärts, till exempel muntligen eller så att handlingen läggs fram för påseende och kopiering.
Grundlagen kräver att den offentliga makten ska ordna tillräckliga social- och hälsovårdstjänster för alla. Inom social-vården är klientens intresse alltid det primära. Vid bedömningen av det som ligger i klientens intresse ska bland annat klientens välmående beaktas, att klienten klarar sig självständigt och att initiativförmågan stärks. Vidare bör det uppmärksammas hur olika tjänster inverkar på klientens och familjens situation som helhet.
I förhållande till behoven ska stöden tillhandahållas i rätt tid, vara av rätt slag och tillräckliga. Klientens individuella behov bör beaktas och självbestämmanderätten respekteras. Socialvården bör fästa uppmärksamhet vid att de klienter som behöver särskilt stöd får sina intressen tillgodosedda. När det gäller personer med funktionsnedsättning är dessutom tillgängligheten av klientmöten och material med stöd av den kommunikation eller det besluts-fattande som klienten behöver av central betydelse. Det är möjligt att klaga om myndigheters verksamhet. Se kapitel 3 för mer information om klagomål och ändringssökande.
En socialvårdsklient har enligt grundlagen rätt att använda sitt modersmål om det är finska eller svenska, och att få handlingarna på detta språk. Även rättig-heterna för dem som använder teckenspråk eller behöver tolkningshjälp på grund av funktionsnedsättning har tryggats i lag. Enligt förvaltningslagen har myndigheterna en skyldighet att ordna tolkning eller översättning om personen på grund av funktionsnedsättning eller sjukdom inte förstås, eller om personen inte behärskar finska eller svenska. Denna skyldighet gäller förvaltningsärenden som inleds av en myndighet (till exempel rättelser, återkrav justering). Inom social-vården blir ärenden ofta anhängiga i form av ansökan och då är tolkningen på den berörda partens ansvar. När det gäller en fråga som rör en persons basinkomst eller en tjänst för att trygga personens människovärdiga liv, är det på myndighetens ansvar att ordna tolkning och översättning.

2.2 Bedömning av servicebehovet och serviceplan

(Socialvårdslagen, socialvårdens klientlag, lag om service och stöd på grund av handikapp, äldreservicelagen)
Socialvårdslagen är socialvårdens allmänna lag. Enligt denna måste en klientplan utarbetas för bedömningen av servicebehovet. Beroende på situationen kan även en annan motsvarande plan utarbetas, såsom en serviceplan i enlighet med handikappservicelagen (lag om service och stöd på grund av handikapp).
Företrädare för socialvården i hemkommunen ska utreda alla möjliga alternativ för att stödja klientens situation. Utredningen av olika servicealternativ sker naturligt i samband med bedömningen av servicebehovet. Det ska alltid utarbetas en service- eller klientplan, förutom vid tillfällig rådgivning eller om det av någon annan orsak är uppenbart onödigt att utarbeta en plan. Syftet med planen är att förse klienten med lämpliga och ändamålsenliga tjänster, samt att kontrollera att nuvarande former av service och stöd motsvarar klientens resurser och behov.
Bedömningen av servicebehovet görs i den utsträckning som klientens livssituation kräver i samarbete med klienten och vid behov med klientens anhöriga och närstående samt andra aktörer. Innan klientplanen utarbetas bör klienten på ett begripligt sätt informeras om sina rättigheter och skyldigheter och om de stödalternativ som står till buds. 

Vanligtvis bedöms personens rätt till hemtjänster, boendetjänster och institutionsvårdstjänster, handikapp-tjänster samt stöd för närståendevård. Klientens egen åsikt och önskemål om tjänster och stödåtgärder ska alltid antecknas i serviceplanen. Detta är av största vikt, särskilt om myndigheten och klienten är oense om servicebehovet eller hur tjänsterna organiseras. Klienten bör alltid kräva att få kontrollera serviceplanen som myndigheten upprättat före dess godkännande och vid behov begära att den egna åsikten antecknas i planen.
Det är bra om klienten innan planen utarbetas skaffar nödvändiga läkarutlåtanden, utredningar och handlingar. Man kan också fundera på var det är bäst att utarbeta planen: hemma hos klienten, på socialbyrån eller någon annanstans. Likaså är det skäl att överväga vilka sektorer som behöver vara representerade när klientplanen utarbetas (till exempel handikappservicen, hemtjänster, hemvården, den övriga hälsovården, rehabiliteringen, undervisningsväsendet eller arbetsförvaltningen) och att be den som kallar samman samrådet att sköta saken. Även intressebevakningssakkunniga hos Näkövammaisten liitto och FSS rehabiliteringsrådgivare erbjuder hjälp vid förberedelsen av serviceplanen. 

Dessutom är det också möjligt att bjuda in dem att delta i ett serviceplansmöte.
En service- eller klientplan är inget beslut om att tjänster eller stödåtgärder kommer att ordnas, utan de ska ansökas separat. Vid utarbetandet av planen ska klienterna därför ges råd och handledning i hur de kan ansöka om tjänsterna och stödåtgärderna i planen. Klienten ska också informeras om vad tjänsterna kostar och hur avgifterna är uppbyggda. I princip ska de tjänster och stödåtgärder som är inskrivna i klientplanen beviljas.

2.3. Handläggning av ärenden 

(Förvaltningslagen)
En ansökan ska i regel göras skriftligen och de krav man har motiveras. Om myndigheten samtycker, kan ansökan också göras muntligen. Ansökan kan utarbetas av personen med funktionsnedsättning, en ombudsman som klienten bemyndigat, en vårdnadshavare av en minderårig eller den sökandes intressebevakare.
God förvaltningssed förutsätter att myndigheten tillhandahåller teknisk skrivhjälp med ansökan. Myndigheten ska på ansökningsblanketterna skriva in de uppgifter, krav och motiveringar som den sökande uppger. Den sökande ska försäkra sig om att uppgifterna i ansökan är rätt ifyllda.
En myndighet ska behandla en ansökan utan ogrundat dröjsmål och senast inom tre månader från att personen med funktionsnedsättning eller dennes representant har presenterat ansökan om en tjänst eller stödåtgärder, om inte ärendets utredning av särskilda skäl kräver en längre handläggningstid. På klientens begäran ska myndigheten ange den förväntade handläggningstiden och svara på förfrågningar om hur ärendet framskrider. Ansökan får kompletteras medan den är anhängig eller dokument lämnas som bilagor till ansökan. Beslutet ska fattas skriftligen och motiveras. Klienten har rätt att få ett beslut som gäller ansökan. Om klienten till exempel har ansökt om en förmån enligt handikappservicelagen kan ett beslut inte fattas enbart enligt socialvårdslagen.
På en skriftlig ansökan ska myndigheten alltid ge ett skriftligt beslut. Av beslutet ska framgå vad den sökande är berättigad till eller hur ärendet annars har avgjorts och där ska anges vilka omständigheter som har inverkat på avgörandet och vilka punkter i lagen som har tillämpats. Beslutet ska verkställas senast inom tre månader efter att ärendet inleddes.

Förvaltningslagen omfattar principen av förtroendeskydd, vilken innebär att klienten ska kunna lita på att myndighetens verksamhet är korrekt, felfri och att förvaltningsbeslut som beviljar förmånen är permanenta. Således kan myndigheten inte utan den berörda personens samtycke återkalla eller begränsa en rättighet eller förmån som beviljats. Beslutet kan dock omprövas utan att det påverkar förtroendeskyddet om det finns en uttrycklig bestämmelse i lagen eller om tjänstemottagaren är skyldig att anmäla ändringar i omständigheter vilka kräver en ändring av beslutet.
2.4 Patient- och socialombudsmannen

När en patient eller socialvårdsklient anser sig ha blivit illa behandlad inom social- eller hälsovårdstjänster kan patienten utreda sin situation med patientombudsmannen eller socialombudsmannen. 
Patientombudsmannens och socialombudsmannens tjänster är avgiftsfria. Patientombudsmannens hjälp måste finnas tillgängligt vid varje enhet inom hälsovården, såsom vid hälsocentraler, centralsjukhus, privata hälsostationer och vårdenheter där hälso- och sjukvårdstjänster erbjuds, såsom till exempel äldreboenden. En patientombudsman kan verka på flera enheter.
Socialombudsmannen agerar som intressebevakare av klienternas intressen och informerar om klientens rättigheter. Om klienten är missnöjd med sin service eller sitt bemötande kan klienten be socialombudsmannen agera som medlare mellan myndigheten och klienten. Socialombudsmannen kan också hjälpa dig att förbereda en påminnelse i enlighet med klientlagen. Varje kommun måste utse en socialombudsman som kan vara gemensam för flera kommuner.

2.5 Intressebevakningsfullmakt och livstestamente 

(Lagen om intressebevakningsfullmakt, lagen om patientens ställning och rättigheter)

Med en intressebevakningsfullmakt kan man förbereda sig på en situation där man själv inte längre kan sköta sina ärenden till exempel på grund av sjukdom. En intressebevakningsfullmakt är en fullmakt med vilken man bemyndigar en person som man själv utsett för att sköta sina ärenden i denna situation. I fullmakten definieras de ärenden som fullmakten omfattar. Det rekommenderas att man ber om rättslig hjälp av exempelvis en rättshjälpsbyrå eller en advokat när man upprättar en intressebevakningsfullmakt. Mer information ger också myndigheten för digitalisering och befolkningsdata www.dvv.fi/sv/ intressebevakningsfullmakt.

Med ett livstestamente (eller vårdstestamente) kan en patient försäkra sig om att sjukvården ges i enlighet med den egna övertygelsen i situationer där patienten inte kan tillfrågas om sin vilja, till exempel vid ett sjukdomsanfall eller ett olycksfall. Livstestamentet ska i allmänhet upprättas skriftligt och styrkas med egen namnteckning.  Mer information och en modell på testamentet finns på adressen https://thl.fi/sv/web/aldre/vard-i-livets-slutskede/livstestamente.

3  Missnöje med beslutet – rättskyddsmedel

3.1 Beslutets form och genomförande

(Förvaltningslagen, socialvårdslagen)
Förvaltningsbeslutet ska meddelas skriftligen och meddelas den berörda parten eller ett behörigt ombud. En besvärsanvisning ska alltid bifogas beslutet. Av besvärsanvisningen ska det framgå till vem besvärsskriften ska riktas, till vilken adress den skickas, och inom vilken tid beslutet får överklagas. I anvisningen anges också vad besvärsskriften ska innehålla, vilka bilagor som ska bifogas och hur besvären lämnas in. Av ett beslut som inte kan överklagas ska det framgå vilken bestämmelse detta grundar sig på.
FSS rehabiliteringsrådgivare, SAMS jurister och de intressebevakningssakkunniga hos Näkövammaisten liitto och rättstillsynsjuristen ger råd och bistår synskadade och deras närstående avgiftsfritt i överklaganden och klagomål.
När man i ärenden som gäller klienten kontaktar Näkövammaisten liittos rättstillsyn är det viktigt att alla sidor av beslutet lämnas in (också besvärsanvisningen) samt eventuellt mottagningsbevis.
Ett beslut enligt socialvårdslagen ska i brådskande fall verkställas utan dröjsmål, dvs. inom några dagar, och i andra fall utan ogrundat dröjsmål. Genomförandet av ett förvaltningsbeslut är i princip beroende av att beslutets laga kraft (dvs. beslutet är slutgiltigt på ett sådant sätt att det inte längre kan överklagas). Beslutet kan dock verkställas utan laga kraft enligt förutsättningarna i 52 § i socialvårdslagen. Besvärsinstansen får också efter överklagandets anhängiggörande på den klagandes begäran förbjuda eller avbryta verkställandet av beslutet.

3.2. Yrkande om rättelse, överklagande och handläggning

(Socialvårdslagen, lagen om rättegång i förvaltningsärenden, lagen om domstolsavgifter)
Besvärstiden börjar löpa när klienten har fått del av beslutet. Klienten anses ha fått del av beslutet den sjunde dagen från den dag beslutet postades som vanligt brev. Postningsdatumet finns separat markerat på beslutet och tidsfristen på sju dagar börjar räknas från dagen efter postningsdatumet. Om delgivningen har skett med ett brev med mottagningsbevis börjar besvärstiden från datumet som anges i mottagningsbeviset och tidsfristen börjar räknas från dagen som följer datumet på mottagningsbeviset.

Ett ändringssökande enligt reglerna i ärenden som gäller tjänster och ekonomiska stödåtgärder för personer med funktionsnedsättning innebär att ett yrkande om rättelse kan göras för ett tjänsteinnehavarbeslut till kommunens behöriga organ (nämnd, sektion e.d.) 30 dagar efter delfående av beslutet. Det är därefter möjligt att överklaga nämndens beslut till förvaltningsdomstolen inom 30 dagar efter delfående av beslutet. Efter den ändring som trädde i kraft den 1 januari 2020 kan förvaltningsdomstolens beslut inte längre överklagas direkt till högsta förvaltningsdomstolen, utan i samtliga fall (inklusive frågor om subjektiva rättigheter enligt handikappservicelagen) förutsätter prövning av ärendet i högsta förvaltningsdomstolen ett besvärstillstånd. För mer information om ändringssökande per ärendegrupp, se kapitlen 3.4–3.10.
Tidsfristerna för överklaganden är absoluta och ett yrkande om rättelse eller ett klagomål som anländer sent undersöks inte om det anländer hos besvärsinstansen på förfallodagen efter kontorstiderna. Det är på den klagandens ansvar att skicka besvärshandlingarna per post. Det är också möjligt att lämna in besvärshandlingarna personligen eller med ett bud, vanligtvis även via e-post eller fax.
Överklagandet (och i regel yrkandet om rättelse) ska lämnas in skriftligen i ärenden som gäller handikappservicelagen och undertecknas själv, antingen av den klagande eller av ett ombud som den klagande bemyndigat. Till besvärsskriften ska bifogas beslutet som klagomålet eller yrkandet om rättelse gäller. Om klagomålet åberopar ett nytt dokument måste det också bifogas handlingarna. Ansökans bilagor behöver inte lämnas in igen i samband med klagomålet, utan besvärsinstansen får dem från kommunen. I klagomålet ska det anges i vilken utsträckning och vilken ändring klienten kräver för beslutet och på vilka grunder ändring söks. I besvärsskedet är det inte möjligt att kräva mer än det som krävs i den ursprungliga ansökan. I regel är handläggningen av ett yrkande om rättelse och ett klagomål skriftlig. Var och en kan själv uträtta sina ärenden, dvs. användning av ett rättsbiträde är inte nödvändigt.
I en del av ärendena tar man i förvaltningsdomstolen och i högsta förvaltningsdomstolen ut en rättegångsavgift. Avgiften är 250 euro i förvaltningsdomstolen och 500 euro i högsta förvaltningsdomstolen. Ärenden som gäller social- och hälsovårdstjänster eller förmåner (inklusive handikappserviceärenden) och som anhängiggjorts av en privatperson befrias dock från rättegångsavgift. Ingen avgift debiteras om förvaltningsdomstolen ändrar beslutet till den klagandes intresse. 7 § i lagen om domstolsavgifter innehåller bestämmelser om villkoren för befrielse från avgiften. Om uttaget av avgiften skulle vara uppenbart orimligt kan myndigheten i ett enskilt fall besluta att ingen avgift tas ut. Det är möjligt att kräva en rättelse för avgiften från den instansen som ålagt avgiften inom sex månader från att avgiften fastställts. Ingen domstolsavgift tas ut av en person som har beviljats rättshjälp.

3.3 Klagomål och påminnelse inom social- och hälsovården

(Lagen om klientens ställning och rättigheter inom socialvården, lagen om patientens ställning och rättigheter, förvaltningslagen)
Ett klagomål eller en påminnelse är inte ett sätt att söka ändring, och kan inte leda till beslut om ersättningar eller straff eller ändra eller häva ett myndighets- eller domstolsbeslut. Ändringssökande är således det främsta sättet. Besvärsinstansen kan i sitt beslut bland annat ge parten som är föremål för klagomålet en anmärkning eller ange sin uppfattning om lagenlig praxis till parten som är föremål för klagomålet.
En myndighets eller tjänstemans handlingar som strider mot lagstiftningen kan överklagas till riksdagens justitieombudsman. Klagomålet kan bland annat handla om kränkningar av de grundläggande rättigheterna, överträdelse av myndighetens befogenheter, maktmissbruk, försening i handläggningen av ett ärende, otillräcklig motivering av ett beslut, vårdslöshet, brist på rådgivning, otillbörligt beteende från myndighetens sida eller annat beteende som strider mot god förvaltning. Man kan skriva ett fritt formulerat klagomål eller använda blanketten för klagomål som finns på webbplatsen www.oikeusasiamies.fi/sv. Den rådgivande juristen vid justitie-ombudsmannens kansli ger vägledning i klagomålsfrågor (telefonväxel 09 4321). Det är bra att till klagomålet bifoga kopior av beslut och andra handlingar som anknyter till ärendet. Det är värt att notera att justitieombudsmannen inte undersöker klagomål i ärenden som är äldre än två år, ärenden som för närvarande prövas av en domstol eller någon annan myndighet eller ärenden i vilka man fortfarande kan ansöka om ändring, om det inte finns någon särskild orsak för detta.
En annan högsta laglighetsövervakare är statsrådets justitiekansler (www.okv.fi/sv/) som övervakar myndigheter bland annat genom att handlägga skriftliga klagomål som de är föremål för. I princip kan klagomålet lämnas till vilken som helst av laglighetsövervakarna (men bara en av dem). Det finns vissa skillnader mellan justitieombudsmannens och justitiekanslerns uppgifter, vilka påverkar vilkendera som till slut undersöker klagomålet. Justitieombudsmannen och justitiekanslern kan också överlåta klagomål till varandra.
En klient som är missnöjd med kvaliteten på sin social- eller hälsovård eller på bemötandet får framställa en anmärkning till den ledande tjänsteinnehavaren inom social- eller hälsovården. Om en klient på grund av sjukdom eller nedsatt psykisk funktionsförmåga eller av någon annan motsvarande orsak inte kan framställa en anmärkning själv, eller om klienten är död, kan anmärkningen framställas av klientens lagliga företrädare, en anhörig eller någon annan närstående. Vid behov kan en patientombudsman/socialombudsman, vars uppgifter omfattar bistånd i framställan av en anmärkning, hjälpa vid framställandet av anmärkningen. Tjänsteinnehavaren ska besvara den skriftligen inom en skälig tid, som anses vara fyra veckor.
I svaret får ändring inte sökas, men klienten har rätt att skriftligen anföra klagomål i samma ärende hos tillstånds- och tillsynsverket för social- och hälsovården Valvira eller regionförvaltningsverket. Tillsynsmyndigheten får överföra klagomålet till behandling först som anmärkning. Meningen är att ärendet först ska behandlas i den verksamhetsenhet som klientens eller patientens klander riktar sig till. Gränsen för att handlägga klagomål är två år.
Regionförvaltningsverket övervakar den kommunala social- och hälsovården (www.avi.fi/sv) och behandlar bland annat klagomål om social- och familjetjänster och patientvård. I klagomålet ska de åtgärder, förfaranden eller beslut som den klagande anser vara felaktiga eller otillbörliga preciseras.
Tillstånds- och tillsynsverket för social- och hälsovården Valvira (www.valvira.fi) ansvarar för övervakningen av yrkesutbildade personer och organisationer samt klagomål inom hälso- och sjukvården när det är fråga om ett fall där man misstänker att felaktig vård kan ha lett till ett dödsfall eller en svår, permanent 
funktionsnedsättning. Valvira avgör klagomål som gäller socialvården i nationellt eller principiellt viktiga ärenden.
Se även kapitel 1.1 i serviceguiden om diskrimineringsombudsmannens samt diskriminerings- och jämställdhetsnämndens behörighet i frågor som rör diskriminering.

3.4 Överklagande av beslut enligt handikappservicelagen

(Handikappservicelagen, förvaltningslagen, lagen om rättegång i förvaltningsärenden)
Ett yrkande om rättelse för en tjänste-innehavares handikappservicebeslut kan lämnas in till det kollegiala organ som ansvarar för socialvården i kommunen (nämnd, sektion osv.) inom 30 dagar efter delfående av beslutet. Den som är missnöjd med nämndens beslut kan vidare framställa klagomål till den behöriga regionala förvaltningsdomstolen inom 30 dagar efter delfående av beslutet. Mer information om beräkningen av datumet för delfående finns i kapitel 3.2.
Enskilda beslut av förvaltningsdomstolen som gäller subjektiva rättigheter enligt handikappservicelagen har tidigare kunnat överklagas hos högsta förvaltningsdomstolen. Situationen förändrades den 1 januari 2020 så att högsta förvaltningsdomstolen blev besvärstillståndsdomstol. Detta innebär att man endast kan söka ändring i ett beslut av förvaltningsdomstolen genom att klaga till den högsta förvaltningsdomstolen, om högsta förvaltningsdomstolen beviljar besvärstillstånd. Besvärstillstånd söks separat från högsta förvaltningsdomstolen och grunderna för att bevilja det har fastställts i lag. En ansökan om besvärstillstånd och ett överklagande ska göras inom 30 dagar efter delfående av förvaltningsdomstolens beslut. Vid handikappserviceärenden som gäller ansökan om besvärstillstånd och överklaganden hos högsta förvaltningsdomstolen bör man alltid vända sig till rättstillsynsjuristen vid Näkövammaisten liitto eller FSS rehabiliteringsrådgivare som vid behov kontaktar SAMS juridiska ombud.

3.5 Överklagande av beslut enligt socialvårdslagen

(Socialvårdslagen, förvaltningslagen, lagen om rättegång i förvaltningsärenden)
Ett yrkande om rättelse kan lämnas in för ett beslut i enlighet med socialvårdslagen till det kollegiala organ som ansvarar för den kommunala socialvården (vanligtvis socialnämnden) inom 30 dagar efter delfående av beslutet. Den som är missnöjd med socialnämndens beslut kan vidare framställa klagomål till förvaltningsdomstolen inom 30 dagar efter delfående av beslutet. Mer information om beräkningen av datumet för delfående finns i kapitel 3.2. Om socialvårdens tjänster kan man klaga till högsta förvaltningsdomstolen med ett besvärstillstånd. En förutsättning för att besvärstillstånd ska beviljas är antingen att besvären är av mycket stor betydelse för den klagande eller för en enhetlig rättspraxis eller av vikt med avseende på lagens tillämpning i andra liknande fall.

3.6 Överklagande av klientavgifter, nedsättning eller efterskänkning av klientavgifter

(Lag och förordning om klientavgifter inom social- och hälsovården, socialvårdslagen, lagen om rättegång i förvaltningsärenden)
För kommunala hälso- och sjukvårdstjänster samt sociala tjänster kan man ta ut en avgift, om inte annat anges i lagen. Avgiften kan tas ut enligt personens betalningsförmåga och avgiften som tas ut för tjänsten får vara högst så stor som kostnaderna för tillhandahållandet av tjänsten. Vissa tjänster och stödåtgärder tillhandahålls kostnadsfritt enligt lag (t.ex. handikappservice). Mer detaljerade bestämmelser om avgiftsbelagda tjänster fastställs i förordningen. Ett beslut om avgiften ska fattas. Beslutet ska innehålla en besvärsanvisning. Den betalningsskyldiga kan lämna in ett yrkande om rättelse av socialserviceavgiften till 
kommunens ansvariga organ för socialvården inom 30 dagar efter delfående av avgiftsbeslutet. Det är möjligt att överklaga detta beslut vidare till förvaltningsdomstolen inom 30 dagar efter delfående av beslutet. Hos högsta förvaltningsdomstolen krävs besvärstillstånd.
11 § i lagen om klientavgifter innehåller bestämmelser om nedsättning och efterskänkande av avgifter. Kommunen eller samkommunen kan sänka klientavgiften eller låta bli att ta ut den helt och hållet utifrån en fallspecifik bedömning av behov och situation. En avgift som fastställts för socialvårdsservice och hälsovårdsservice ska efterskänkas eller nedsättas till den del som förutsättningarna för personens eller familjens försörjning eller förverkligandet av personens lagstadgade försörjningsplikt äventyras av att avgiften tas ut.
Den föreskrivna avgiften kan också tas ut eller sänkas retroaktivt. Den betalningsskyldiga måste dock vara aktiv och på eget initiativ ange skälen till att avgiften ska tas bort eller sänkas. Myndighetens skyldighet till rådgivning och service gäller även förfaranden som rör fastställande eller nedsättning av avgiften. Först bör man kontakta faktureraren så att fakturan inte direkt går till indrivning. Kommunerna kan ha olika praxis för nedsättning av klientavgifterna. Nedsättning och efterskänkande av klientavgifter ska prioriteras i förhållande till utkomststöd.
Lagen om klientavgifter inom social- och hälsovården har reformerats. Lagändringarna trädde i kraft den 1 juli 2021. Reformerna av avgiftstaket träder i kraft den 1 januari 2022. Den reformerade lagen utvidgar avgiftsfriheten och gör avgifterna rimligare. I den nya lagen betonas prioriteringen av nedsättning och efterskänkande i förhållande till utkomststöd. Bestämmelserna för överklaganden förtydligas och klientens rättsskydd förstärks. Alla betalningar kan överklagas. I samband med reformen av lagen om klientavgifter gjordes också en lagändring av 5 § i lagen om domstolsavgifter, vilken ändring trädde i kraft redan den 1 januari 2021. Enligt den nya 5 § tas ingen rättegångsavgift ut i fortsättningen i besvärsärenden som gäller klientavgifter enligt lagen om klientavgifter och som en privatperson har anhängiggjort.
3.7 Klagomål inom hälsovården, patientskador och förvaltningstvistemål

(Lagen om patientens ställning och rättigheter, lagen om rättegång i förvaltnings-ärenden, patientförsäkringslagen)

Patientombudsmannen ger råd och vägleder i frågor som gäller patientens ställning och rättigheter samt skadestånd. Inom hälsovården har man inte rätt att söka ändring i beslut om vården i sig. Den som är missnöjd med ett beslut som gäller rehabiliteringstjänster eller bedömningen av hjälpmedelsbehovet samt beslut om anskaffning av hjälpmedel (t.ex. ledarhund) ska i första hand kontakta den som fattat beslutet eller beslutsfattarens chef. Om ärendet inte löser sig på detta sätt, kan klienten framställa en anmärkning i ärendet till den chef som ansvarar för hälso- och sjukvården vid verksamhetsenheten, dvs. till chefsläkaren för sjukvårdsdistriktet eller till överläkaren vid en hälsocentral (se kapitel 3.3), anföra klagan hos regionförvaltningsverket (se kapitel 3.3) eller föra ärendet som förvaltningstvist till förvaltningsdomstolen för avgörande.
Ett förvaltningstvistemål gäller en tvist om den offentligrättsliga betalningsskyldigheten och blir anhängig genom en ansökan som lämnas in till förvaltningsdomstolen. Ett förvaltningstvistemål kan vidare överklagas till högsta förvaltningsdomstolen. I ett förvaltningstvistemål kan inget sådant ärende behandlas som tidigare behandlats eller som kan behandlas i ett normalt förfarande för ändringssökande.

Med patientskada avses en personskada som orsakats inom hälso- och sjukvården, dvs. en sjukdom, funktionsnedsättning eller annan försämring i hälsotillståndet eller död som objektivt kan påvisas. Patientförsäkringscentralen sköter ersättningarna för patientskador som sker i Finland, www.pvk.fi/sv, tfn 
040 450 4590. Patientförsäkringen ersätter i enlighet med patientskadelagen skador och förluster som uppkommit i samband med undersökningar och vård. Patienten bör diskutera behovet av en skadeanmälan med den behandlande läkaren, vårdpersonalen eller patientombudsmannen (se även kapitel 2.4).

Den som är missnöjd med Patientförsäkringscentralens beslut om ersättning kan begära en beslutsrekommendation av patientskadenämnden eller föra sin sak till domstol. Mer information om patientskadenämnden tfn 0400 909 343, www.pvltk.fi/content/sv/1/10005/Hemsida.html.
3.8 Sökande av ändring i beslut av FPA

Ändring i beslut av FPA kan sökas elektroniskt via nätet på FPA:s webbplats eller skriftligt, varvid klagomålet skickas till vilket som helst av FPA:s verksamhetsställen. FPA:s webbplats innehåller en blankett för klagomålet. Besvärstiden är 30 dagar från beslutets delfående (se kapitel 3.2 om beräkning av tidsfrister). Den som söker ändring har rätt att få information av FPA om de handlingar som har inverkat på behandlingen av ärendet. FPA undersöker om beslutet kan omprövas. Om alla krav godkänns, förfaller klagomålet och FPA meddelar sitt omprövade beslut. Om beslutet inte omprövas, skickar FPA besvärsskriften med utlåtanden till besvärsinstansen (i de flesta fallen besvärsnämnden för socialskyddsärenden). Besvärsnämndens beslut kan inom 30 dagar överklagas till försäkringsdomstolen.
FPA:s beslut om utkomststöd kan överklagas 30 dagar från dagen för delfående av beslutet (se kapitel 3.2 för beräkning av tidsfrister). Yrkandet om rättelse kan göras elektroniskt eller skriftligen med hjälp av FPA:s modell för ändrings sökande. Det skriftliga yrkandet om rättelse lämnas in per post till FPA:s Center för omprövning (adress PB 10, 00056 FPA). Begäran om omprövning kan lämnas till vilket serviceställe som helst av FPA. Det är möjligt att överklaga beslutet av FPA:s Center för omprövning till den behöriga förvaltningsdomstolen skriftligen enligt besvärsanvisningen. Överklagande av förvaltningsdomstolens beslut kräver besvärstillstånd från högsta förvaltningsdomstolen (förutom i ärenden som gäller återkrav av utkomststöd).
3.9 Sökande av ändring i beslut av en arbetspensionsanstalt

(Lagen om rättegång i förvaltningsärenden, lagen om kommunala pensioner, lagen om besvärsnämnden för arbetspensions-ärenden, arbetspensionslagarna, lagen om försäkringsdomstolen, lagen om statens pensioner)
Första besvärsinstans i alla ärenden som gäller arbetspensionsskyddet inom den privata och den offentliga sektorn, dvs. beslut om pensions- och yrkesrehabilitering, är besvärsnämnden för arbetspensionsärenden. Besvärsskriften ska lämnas in till pensionsanstalten inom 30 dagar efter delfående av beslutet (se kapitel 3.2 för beräkning av tidsfrister). Till besvärsskriften bifogas en kopia av det beslut man överklagar och de utredningar man åberopar.
Tilläggsutredningar kan lämnas in senare. Om pensionsanstalten inte anser sig kunna ändra sitt beslut, överförs ärendet för undersökning till besvärsnämnden för arbetspensionsärenden. Pensionsanstalten lämnar de tidigare utredningarna i ärendet till nämnden. Besvärsnämndens beslut kan överklagas hos försäkringsdomstolen som är högsta rättsinstans. I beslut som utfärdats på basis av arbetspensionslagarna kan ändring sökas genom besvär på det sätt som föreskrivs i arbetspensionslagarna (ArPL, FöPL) och förvaltningsprocesslagen. I ärenden som gäller arbetspensionsanstaltens beslut och begäran om omprövning biträds Näkövammaisten liitto av anställda inom Sysselsättningstjänster, intressebevakningssakkunniga och vid behov en rättstillsynsjurist. FSS rehabiliteringsrådgivare kan också kontaktas i samma ärenden. FSS konsulterar SAMS juridiska ombud i ärendet.

3.10 Sökande av ändring i beslut av olycksfalls- och trafikförsäkringsbolag

(Lagen om rättegång i förvaltningsärenden, lagar om rehabilitering som ersätts enligt lagen om olycksfallsförsäkring och trafikförsäkringslagen, lagen om olycksfallsförsäkring, lagen om försäkringsdomstolen)
Försäkringsbolagens beslut om lagstadgad olycksfallsförsäkring (t.ex. i ett ärende som gäller ett olycksfall i arbetet eller en yrkessjukdom) kan överklagas hos besvärsnämnden för olycksfalls-ärenden och inom 30 dagar efter delfående av beslutet. Besvärsskriften skickas till den försäkringsinstitution, vars beslut överklagas. Nämndens beslut kan vidare överklagas till försäkringsdomstolen (30 dagar efter delfående av beslutet).
I ett ärende som gäller försäkringsbolagets beslut vid ersättning av en trafikolycka kan man begära ett utlåtande av trafikskadenämnden som ger en rekommendation för avgörande i ärendet. En begäran om utlåtande till nämnden ska göras inom ett år efter ersättningsbeslutet. Alternativt kan talan väckas mot försäkringsbolaget i den allmänna domstolen. I ärenden om rehabilitering enligt trafikförsäkringslagen kan ändring sökas genom besvär hos försäkringsdomstolen inom 30 dagar efter delfående av beslutet (se kapitel 3.2 för beräkning av tidsfrister).

 4 Kommunala tjänster för personer med funktionsnedsättning
(Lagen och förordningen om handikappservice, socialvårdslagen, lagen om hemkommun)

Syftet med kommunernas handikapp-service är att främja förutsättningarna för personer med funktionsnedsättning att leva och vara verksamma som jämbördiga medlemmar av samhället samt att förebygga och undanröja olägenheter och hinder som funktionsnedsättningen medför.
Tjänsterna för personer med funktionsnedsättning indelas i två grupper: 
tjänster som omfattas av kommunens speciella skyldighet att ordna service och tjänster som omfattas av kommunens allmänna skyldighet att ordna service. De berörda personerna har subjektiv rätt till de tjänster som omfattas av den speciella skyldigheten, dvs. kommunen kan inte i sitt beslut hävda att inga tillräckliga anslag har reserverats för tjänsten. Svår funktionsnedsättning definieras separat för varje tjänst. Beviljandet av de tjänster som omfattas av den allmänna skyldigheten är beroende av kommunala anslag.
4.1 Subjektiva rättigheter enligt handikappservicelagen

4.1.1 Färdtjänst för personer med svår funktionsnedsättning

Kommunen ska ordna skälig färdtjänst för personer med svår funktionsnedsättning som har särskilda svårigheter att röra sig och som på grund av sin funktionsnedsättning eller sjukdom inte kan anlita kollektivtrafik utan oskäligt stora svårigheter.
Färdtjänst ska ordnas för minst 18 enkelresor i månaden under fritiden inom hemkommunen eller till närliggande kommuner. Dessutom ska det ordnas färdtjänst för resor som behövs för 
arbete eller studier.
Berörda personer får själva bestämma hur många färdtjänstresor de vill använda inom hemkommunen och hur många i närliggande kommuner. Färdtjänst ska finnas att tillgå varje dag i veckan och alla tider på dygnet. Kommunen får ta ut en rimlig avgift för färdtjänsten som inte får vara högre än den gängse tariffen inom kollektivtrafiken på orten eller annan skälig avgift. Taxiföretagaren får inte ta ut någon avgift för förhandsbeställning av färdtjänster.
Vid ansökan om färdtjänst ska man ange om man behöver ledsagare. Ledsagarservice ska ordnas till exempel när den hjälp taxichauffören kan ge inte är tillräcklig. Ledsagarservicen är avgiftsfri. Mer information ger socialväsendet i den egna kommunen och om färdtjänst på Åland kommunernas socialtjänst KST.

4.1.2 Personlig assistans

Syftet med personlig assistans är att öka den självbestämmanderätt personer med funktionsnedsättning har över sitt eget liv och att förbättra deras möjligheter som jämbördiga medlemmar av samhället. Rätt till personlig assistans har personer med svår funktionsnedsättning som till följd av en långvarig eller framskridande funktionsnedsättning eller sjukdom nödvändigt och upprepade gånger behöver hjälp med de dagliga sysslorna hemma eller utanför hemmet. Med upprepat hjälpbehov avses också nödvändigt behov av hjälp i mindre omfattning. Detta gäller till exempel för synskadade som klarar sig självständigt i en bekant omgivning men som i vissa aktiviteter, särskilt utanför hemmet, nödvändigt och upprepade gånger 
behöver hjälp av en annan person.
För att personlig assistans ska ordnas förutsätts att den som behöver assistansen kan definiera vad som ska ingå i den och hur den ska ske. Den personliga assistansen gäller inte behov av omsorg, vård och tillsyn som ska tillgodoses med hjälp av andra social- och hälsotjänster. Den gäller inte heller personer i institutionsvård. Rätt till personlig assistans föreligger inte om hjälpbehovet i huvudsak beror på sjukdomar och nedsatt funktionsförmåga som hör ihop med åldrandet.
Äldre personer med funktionsnedsättning och personer som har fått funktionsnedsättningar som äldre har rätt till service på samma grunder som andra personer med funktionsnedsättning. Det går att skilja på en funktionsnedsättning som hör ihop med åldrandet och normalt åldrande. Synskador handlar inte om de sedvanliga försämringarna av funktionsförmågan som åldrandet medför. För människan är det aldrig ett normaltillstånd att vara blind, utan också för äldre är det alltid fråga om en funktionsnedsättning.
Till den personliga assistansen hör nödvändig hjälp både i och utanför hemmet med de dagliga sysslorna, i arbete och studier, i fritidsaktiviteter, samhällelig verksamhet, eller för upprätthållande av sociala kontakter.

Personlig assistans i de dagliga sysslorna och i arbete och studier ska ordnas i den utsträckning som är nödvändigt för den assistansberättigade personen. I fråga om fritidsaktiviteter, samhällelig verksamhet och upprätthållande av sociala kontakter ska personlig assistans ordnas minst 30 timmar i månaden. Till de dagliga sysslorna räknas bland annat möjlighet att förflytta sig, påklädning, personlig hygien, klädvård, mathushållning, städning av hemmet och uträttandet av ärenden utanför hemmet.
Serviceplanen är central när man ska uppskatta det nödvändiga antalet timmar och därför är det bra att fundera på hur mycket hjälp som behövs redan när man förbereder sig för att utarbeta serviceplanen. Vid FSS får man individuell service och stöd för att förbereda sig inför uppgörande av serviceplan.

För planeringen av service och uppskattningen av servicebehovet finns det material på finska som kan beställas från Näkövammaisten liitto (se kontaktuppgifterna i kapitel 15).
Kommunen kan ordna personlig assistans på följande sätt:
1) Arbetsgivarmodellen
I arbetsgivarmodellen ersätter kommunen personer med funktionsnedsättning eller långtidssjuka för de kostnader som orsakas personen av att anlita en personlig assistent. Förutom lönen ersätts också de avgifter och ersättningar som en arbetsgivare ska betala enligt lag. Dessutom betalas också ersättningar för helg- och övertidsarbete enligt arbetstidslagen, ersättningar enligt semesterlagen och lön för sjukdomstid. Också utgifter för introduktion i arbetet och andra nödvändiga kostnader utifrån det lagstadgade arbetarskyddet kan ersättas. Också lönekostnader för en ersättare för den ordinarie anställda ersätts. Likaså ersätts andra skäliga nödvändiga kostnader för assistenten. Dessa kan vara till exempel assistentens resekostnader, om assistansen kräver att assistenten reser med arbetsgivaren.
Kollektivavtalet för personliga assisten-ter gäller endast de assistenter vars arbetsgivare, alltså personen med funktionsnedsättning, är medlemmar i Henkilökohtaisten Avustajien Työnantajien Liitto ry, arbetsgivarförbundet för personliga assistenter (Heta). Om arbetsgivaren inte hör till Heta ry tillämpas arbetsavtalslagen på arbetsförhållandet.
För att ordna personlig assistans enligt arbetsgivarmodellen krävs det att den som har för avsikt att bli arbetsgivare både kan och vill vara arbetsgivare. Vid behov ska de kommunala myndigheterna ge handledning och bistå i ärenden som gäller avlönande av en assistent. Den som fungerar som arbetsgivare kan också överföra en del av uppgifterna på en tredje part genom att köpa tjänster för löneuträkning, löneutbetalning, utbildning och förmedling av assistenter.
Anhöriga eller närstående till dem som behöver personlig assistans kan vara assistenter endast om detta av särskilt vägande skäl kan anses förenligt med den hjälpbehövandes intresse. Det kan exempelvis gälla ett omedelbart behov av hjälp efter att assistenten insjuknat eller arbetsförhållandet avslutats, eller när det visar sig vara svårt att hitta en assistent utanför familjen. Också särskilda skäl i anknytning till funktionsnedsättningen eller sjukdomen kan berättiga till att avlöna en anhörig som assistent, till exempel vid sjukdomar och funktionsnedsättningar som starkt inverkar på funktionsförmågan.
2) Assistanstjänster med servicesedel
Kommunen kan ge en servicesedel för anskaffning av assistansservice. Servicesedeln ska vara värd så mycket att man med den kan köpa tillräcklig personlig assistans i enlighet med serviceplanen. Servicesedeln lämpar sig för att ordna personlig assistans särskilt om antalet timmar per vecka är litet eller om man behöver en ersättare för den ordinarie assistenten. Kommunen godkänner de serviceproducenter inom socialvården av vilka man kan köpa tjänster med servicesedeln. En klient kan alltid vägra ta emot servicesedeln och ska då av kommunen hänvisas till andra tjänster.
3) Assistansservice i kommunens egen regi eller som köptjänst
Kommunen kan ordna personlig assistans i egen regi eller som en köptjänst. Kommunen ska särskilt ta hänsyn till klientens självbestämmanderätt. Alla beskrivna sätt att ordna personlig assistans kan kombineras med varandra och med andra handikapp- och socialtjänster, såsom hemtjänst och närståendevård, om det är ändamålsenligt med tanke på det hjälpbehov som fastställs i serviceplanen. Personlig assistans kan också användas som ett komplement till boendeservice, om servicen inte i tillräckligt hög grad tryggar de tjänster den berörda personen behöver utanför boendeserviceenheten eller hemmet. Personlig assistans är avgiftsfri för mottagaren. Den kan också inbegripa hemvård och hemsjukvård eller hemservice. Om den personliga assistansen ordnas med stöd av en serviceplan och ett beslut om individomsorg delvis med hjälp av dessa tjänster, är också dessa tjänster avgiftsfria för mottagaren då de ingår i den personliga assistansen. Se punkt 5.2.3.
Material på finska om personlig assistans, serviceplanen och om att fungera som arbetsgivare kan beställas från Näkövammaisten liittos intresse-bevakningssakkunniga (se kapitel 15). För information på svenska, kontakta FSS rehabiliteringsrådgivare. Mer information om personlig assistans på Åland fås via FSS eller kommunernas socialkansli/KST.
4.1.3 Serviceboende

Kommunen ska ordna serviceboende för personer med svår funktionsnedsättning som är i ständigt och särskilt omfattande behov av hjälp av andra för att klara de dagliga sysslorna, men som inte är i 
behov av ständig vård på institution.
Till serviceboendet hör en bostad, som kan vara egen bostad, ett servicehus, ett gruppboende eller decentraliserat boende. I boendet ingår också nödvändig service i anknytning till boendet och för att klara sig i vardagen. Det gäller exempelvis hjälp med att förflytta sig, påklädning, städning och medicinering. Den här servicen kan ordnas till exempel som kommunal hemservice och hemsjukvård.
Serviceboende kan också ordnas till exempel med hjälp av personlig assistans, som stöd för närståendevård, som ändringsarbeten i bostaden och genom arrangemang med trygghetstelefon. Vanligen ordnas serviceboendet som en kombination av dessa tjänster och stödåtgärder. Tjänsterna utgår från den individuella serviceplanen och är kostnadsfria för användaren. Obs! Förutom serviceboende enligt handikappservicelagen ordnar kommunerna också serviceboende enligt socialvårdslagen. Klientavgifterna fastställs då enligt klientavgiftslagen, vilket gör att personens inkomster inverkar på avgifternas storlek.

4.1.4 Ändringsarbeten samt redskap och anordningar i bostaden

Kommunen ska ersätta personer med svår funktionsnedsättning för skäliga kostnader för ändringsarbeten i bostaden och för anskaffning av fasta redskap och anordningar i bostaden, om dessa åtgärder är nödvändiga för att personen i fråga ska klara de funktioner som hör till normal livsföring. Bedömningen av hur nödvändiga ändringsarbetena är ska utgå från den berörda personens behov. Personer med funktionsnedsättning ska kunna röra sig självständigt i bostaden och använda sådana utrymmen där som gör det möjligt för dem att klara sig självständigt hemma. Till ändringsarbeten i bostaden räknas även planeringen av åtgärderna samt avlägsnande av hinder i bostadens omedelbara närhet såsom från gården och trappuppgången i höghus. Till ändringsarbeten i bostaden som ersätts hör till exempel ändringar av belysningen som måste göras på grund av synskada. Redskap och anordningar i bostaden som ersätts är bland annat olika lyftanordningar och larmsystem. 
Ersättning ska sökas senast inom sex månader efter att kostnaderna uppstått. På Åland: Kontakta alltid kommunens socialkansli/KST före du börjar med ändringsarbetena ifall du tänker ansöka om ersättning från kommunen. 
4.1.5 Dagverksamhet

Dagverksamhet ska ordnas för personer med svår funktionsnedsättning, vars funktionsnedsättning medför en så svår funktionsbegränsning att de inte kan delta i arbetsverksamhet enligt socialvårdslagen och som inte är berättigade till dagverksamhet enligt lagen angående specialomsorger om utvecklingsstörda. Man har rätt till dagverksamhet till exempel om funktionsförmågan är kraftigt nedsatt till följd av samverkan mellan flera olika funktionsnedsättningar och sjukdomar.
4.2 Anslagsbundna tjänster enligt handikappservicelagen
(Lagen och förordningen om handikappservice)

4.2.1 Rehabiliteringshandledning och anpassningsträning

Syftet med rehabiliteringshandledning och anpassningsträning är att stödja och förbättra de sociala färdigheterna och förutsättningarna för rehabilitering hos personer med funktionsnedsättning 
genom att tillhandahålla information och färdigheter som främjar rehabiliteringen. Rehabiliteringshandledningen omfattar exempelvis information om tjänster som förbättrar dessa personers funktionsmöjligheter.
Anpassningsträningen kan ordnas antingen individuellt eller i grupp. Individuell rehabiliteringsträning består exempelvis av personlig handledning i mobilitet och punktskrift. Se kapitel 7.2.2 och 7.1.5.
4.2.2 Redskap, maskiner och anordningar

Personer med funktionsnedsättning kan utifrån de behov som funktionsnedsättningen eller sjukdomen medför helt eller delvis få ersättning för kostnader för anskaffningen av redskap, maskiner och anordningar som de behöver för de dagliga sysslorna. Ersättningsberättigade är personer med funktionsnedsättning som behöver redskap, maskiner eller anordningar som inte hänför sig till medicinsk rehabilitering men som de på grund av funktionsnedsättningen eller sjukdomen behöver för att kunna förflytta sig, 
kommunicera eller klara sig hemma eller i sin fritidsverksamhet. Personen i fråga ska kunna påvisa hur nödvändig den ansökta utrustningen eller anordningen är på grund av funktionsnedsättningen för att klara de dagliga sysslorna. Ersättning kan sökas exempelvis för kostnader för anskaffning av bil, olika fritids- och anteckningsredskap samt hushållsmaskiner.
Hjälpmedel för medicinsk rehabilitering beviljas av den kommunala hälsovården och på Åland socialkansliet i din hemkommun/KST, se kapitel 8.2.
4.2.3 Extra kostnader för kläder och specialkost

Personer, vars funktionsnedsättning eller sjukdom förorsakar speciellt slitage på kläderna eller gör att de inte kan använda konfektionskläder eller skodon, kan ansöka om ersättning för extra klädkostnader. Likaså kan personer som under en lång tid och regelbundet behöver specialkost eller specialnäringspreparat som förorsakar extra kostnader ansöka om ersättning.

5 Stöd för ett självständigt liv 

5.1 Tolkningstjänst ansöks hos FPA 
(Lagen om tolkningstjänst för handikappade personer)
Tolkningstjänster för personer med hörselskada, synhörselskada eller talskada ansöks hos FPA. Tolkningstjänster beviljas för arbete, studier, uträttande av ärenden, samhälleligt engagemang, fritidsaktiviteter och rekreation. Personer med en hörsel- eller talskada har rätt till minst 180 timmar tolkningstjänster i året och personer med synhörselskada till minst 360 timmar i året. (Mer information www.kela.fi/web/sv/tolkningstjanster).

5.2 Service som ges hemma
(Socialvårdslagen, lagen och förordningen om klientavgifter inom social- och hälso-vården, hälso- och sjukvårdslagen, lagen om servicesedlar inom social- och hälsovården)
5.2.1 Kommunal hemservice
Hemservicen utför eller assisterar vid uppgifter som hör till boende, vård och omsorg, upprätthållande av funktions-förmågan, vård och fostran av barn, uträttande av ärenden och annat sådant som hör till det dagliga livet. Hemservice tillhandahålls när man på grund av nedsatt funktionsförmåga, en särskild familje- eller livssituation, sjukdom, förlossning, skada eller av någon annan liknande orsak behöver hjälp med 
uppgifter som hör till det dagliga livet. Barnfamiljer har rätt till nödvändig hemservice av sådana orsaker.
Stödtjänster som ingår i hemservicen är måltids-, klädvårds- och städservice samt tjänster som främjar sociala kontakter. Närmare uppgifter finns i allmänhet att tillgå på kommunens webbplats.

Vad gäller avgifter som tas ut för service i hemmet se kapitel 5.2.3.
Kommunen kan ordna en del av hem-servicen med servicesedel. Kommunen ska då komma överens om detta med klienten. Den som accepterar en servicesedel ska själv kontakta en hemserviceproducent som godkänts av kommunen och komma överens om hur tjänsterna ska ordnas i praktiken. Kommunen ska ge vägledning i servicesedelns användning. Se kapitel 5.7.
Vid tillfällig hemservice kan klienten utreda om det är fördelaktigast för klienten att använda en servicesedel eller att själv bekosta servicen och dra av dem som hushållsavdrag i beskattningen. Se kapitel 9.10.3. Service som köpts från en privat serviceleverantör kan också vara tillgänglig utan mervärdesskatt. Se 
kapitel 9.10.4.
Hemservice ska sökas hos det kommunala socialväsendet. Många kommuner tillhandahåller hemservice endast för barnfamiljer. Andra klientgrupper kan få hemvård och med det avses en helhet sammanställd av hemservicens och hemsjukvårdens uppgifter. Hemservice och hemvård är socialtjänster som 
tillhandahålls enligt en bedömning av det individuella behovet. Klienten har rätt att få ett skriftligt beslut på de socialtjänster som tillhandahålls. Närmare uppgifter stm.fi/sv/socialtjanster.
5.2.2 Kommunal hemsjukvård

Hemsjukvården sköter olika hälso- och sjukvårdstjänster som klienten behöver hemma, såsom uppföljning av läkemedelsbehandling, och ger vård och råd vid sjukdomsbehandling. Man kan också avgiftsfritt få hem förbrukningsartiklar som behövs i vården samt hjälpmedel som gör det lättare att klara sig hemma. Tanken är att klienten ska kunna bo hemma trots sin sjukdom.
I de kommuner som ansvarar både för socialväsendet och för primärsjukvården har hemsjukvården och hemservicen ofta förts samman till en hemvårdsenhet. För att omfattas av fortlöpande och 
regelbunden hemsjukvård behöver man läkarremiss. Närmare information ger hälsocentralen i den egna kommunen.
5.2.3 Avgifter som tas ut för service i hemmet

För fortlöpande och regelbunden hemservice tas det ut en avgift enligt klientavgiftsförordningen som bestäms enligt servicens art och omfattning, klientens inkomster och familjeförhållanden. Inkomstgränserna för klientavgifterna och betalningsprocenttalen finns på www.stm.fi/sv/klientavgifter.
Varken i klientavgiftslagen eller i klientavgiftsförordningen föreskrivs det separat om avgifterna för stödtjänster och kommunen kan alltså själv besluta om avgifterna. För tillfällig hemservice tas det enligt klientavgiftslagen ut en skälig avgift som kommunen fastställer. Den som är missnöjd med hur avgiften har fastställts kan söka rättelse hos det organ som svarar för servicen. Anvisningar om hur man söker rättelse i beslutet finns i räkningen.
Kommunen ska sänka eller låta bli att ta ut en avgift för socialvård eller en hälsovårdsavgift som fastställs enligt betalningsförmågan om den betalningsskyldiges underhållsskyldighet, försörjningsförutsättningar eller vårdomständigheter kräver det. På dessa grunder kan kommunen enligt prövning låta bli att ta ut eller sänka också andra avgifter. Klienten kan också få utkomststöd för klientavgifter inom social- och hälsovården. I första hand ska avgiften dock sänkas eller inte alls tas ut.
Den som har beviljats personlig assistans enligt handikappservicelagen och assistansen med stöd av en serviceplan och ett tjänsteinnehavarbeslut delvis ordnas med hjälp av hemservicens tjänster, får dessa tjänster avgiftsfritt integrerat i den personliga assistansen.
Lagen om klientavgifter inom social- och hälsovården har reformerats. Lagändringarna trädde i kraft den 1 juli 2021. (Reformerna av avgiftstaket träder i kraft den 1 januari 2022.)
5.3 Service enligt socialvårdslagen som stöder rörligheten

Enligt socialvårdslagen ska service som stöder rörligheten ordnas för personer som inte klarar av att självständigt använda allmänna trafikmedel på grund av funktionsnedsättning, sjukdom, skada eller av någon annan liknande orsak. Service kan beviljas för att uträtta ärenden eller på grund av något annat behov som hör till det dagliga livet. En tillgänglig och fungerande kollektivtrafik är emellertid det främsta sättet att ordna rörlighet som lämpar sig för alla.
Stöd till rörlighet kan ordnas på följande sätt:
1. handledning i hur allmänna trafikmedel används och handledd träning
2. ledsagarservice
3. grupptransport
4. ersättning för skäliga kostnader för transport med taxi, invalidtaxi eller ett annat motsvarande fordon
5. något annat lämpligt sätt.
Den som har rätt till transport eller till ersättning för transportkostnaderna med stöd av någon annan lag kan inte få individuell färdtjänst. Se också kapitlet om färdtjänst enligt handikappservicelagen 4.1.1.
På Åland ska personer över 65 år kontakta socialkansliet i den egna hemkommunen, och personer under 
65 år ombeds kontakta KST.
5.4 Social rehabilitering

Med social rehabilitering enligt socialvårdslagen avses en kombination av individuellt stöd och aktivitetsstöd för att stärka den sociala funktionsförmågan, förhindra marginalisering och främja delaktighet.
Social rehabilitering omfattar:

1. utredning av den sociala funktionsförmågan och rehabiliteringsbehovet
2. rehabiliteringsrådgivning och rehabiliteringshandledning samt vid behov samordning av rehabiliteringstjänster
3. träning i att klara av vardagsfunktioner och olika livssituationer
4. gruppverksamhet och stödjande av social interaktion
5. andra behövliga åtgärder som främjar social rehabilitering.

Målet med den sociala rehabiliteringen kan vara att lära sig färdigheter som behövs i vardagen, att hantera en drogfri vardag, stödja förmågan att fungera i grupp eller träna sådant som behövs för utbildning eller arbete. Social rehabilitering ska stödja unga så att de kan få arbete, arbetsprövningsplats, studieplats, plats på ungdomsverkstad eller rehabiliteringsplats och inte hoppar av från dessa. Servicen söks hos det 
kommunala socialväsendet.
5.5 Äldreservicelagen tryggar högklassiga tjänster
(Lagen om stödjande av den äldre befolkningens funktionsförmåga och om social- och hälsovårdstjänster för äldre)
Ett syfte med äldreservicelagen är att säkerställa att äldre personer får vård och omsorg enligt sitt individuella behov och att komplettera social- och hälsovårdslagstiftningen i övrigt. Lagen utgår från att kommunen i första hand ska ge tjänster i hemmet. Ett behov av långvarig vård får tillgodoses som institutionsvård endast om det finns medicinskt grundade skäl eller om det ligger i den äldre personens intresse. Vid långtidsvård ska makar och sambor ges möjlighet att bo tillsammans.
Äldre personers behov av tjänster ska bedömas utan dröjsmål och en serviceplan utarbetas. Man bör resonera kring olika alternativ med den äldre och personens åsikter ska tas inkluderas i serviceplanen. Socialtjänster ska ordnas senast inom tre månader efter att beslutet har fattats och i brådskande fall utan dröjsmål.
5.6 Stöd för vård av närstående

Lagen om stöd för närståendevård, pensionslagen för den offentliga sektorn, lagen om olycksfall i arbetet och om yrkessjukdomar)
5.6.1 Stöd för närståendevård

Med stödet för närståendevård kan kommunen stödja vård av sjuka, äldre eller personer med funktionsnedsättning i hemförhållanden. Stödet för närståendevården är en anslagsbunden tjänst som beviljas av kommunen efter prövning. En anhörig till patienten eller någon annan närstående kan fungera som närståendevårdare.

Kommunen och vårdaren ingår ett vårdavtal till vilket en vård- och klientplan ska bifogas. Stödet för närståendevården består av vårdarens arvode och ledighet och andra kommunala tjänster som fastställs i vård- och klientplanen och som kan fås som stöd för vården.
Vårdarvodets nivå fastställs enligt hur bindande och krävande vården är. Arvodet varierar från kommun till 
kommun. År 2021 är det minsta vårdarvodet 413,45 euro i månaden. I ett vårdmässigt tungt övergångsskede är vårdarvodet minst 826,90 euro i månaden. För vårdaren är arvodet beskattningsbar inkomst som berättigar till pension enligt pensionslagen. Kommunen sköter också vårdarens olycksfallsförsäkring.
Alla vårdare som har ingått ett avtal om närståendevård har rätt till två lediga dagar och vårdare som utför krävande vårdarbete till tre lediga dagar i månaden. Kommunen ser till att vården ordnas under vårdarens lagstadgade ledighet. Under närståendevårdarens ledighet eller annan frånvaro kan avlösarservice ordnas med ett uppdragsavtal som kommunen ingår med avlösaren. Avlösarvård ordnas hemma hos den som behöver vården. För stöd för närståendevård på Åland, kontakta socialkansliet i din hemkommun/KST.
5.6.2 Partiell vårdledighet

En förälder till ett handikappat eller långtidssjukt barn som är i behov av särskild vård och omsorg kan få partiell vårdledighet till dess att barnet fyller 18 år. Mer information på arbets- och näringsministeriets webbplats: https://tem.fi/sv/vardledighet.
5.7 Servicesedeln ökar valmöjligheterna
(Lagen om servicesedlar inom social- och hälsovården)
Syftet med servicesedeln är att öka möjligheterna för klienter och kunder att välja bland social- och hälsovårdstjänsterna. Kommunen beslutar huruvida servicesedlar införs, vilka tjänster de ska gälla och i vilken omfattning de kan användas. Kommunen beslutar också om servicesedeln ska vara inkomstbunden eller lika stor för alla.
En klient har alltid rätt att vägra ta emot en servicesedel och då ska kommunen hänvisa klienten till tjänster som ordnas på annat sätt. En klient har inte heller ovillkorlig rätt att kräva en servicesedel. Innan en servicesedel beviljas ska klientens behov av service och vård bedömas och en klientplan utarbetas.
Servicesedelns värde ska vara skäligt med tanke på klienten. För tjänster som enligt lag är avgiftsfria får inte någon självrisk-andel tas ut. Med en servicesedel som beviljas för anskaffning av hjälpmedel för medicinsk rehabilitering ska ett sedvanligt hjälpmedel som motsvarar det individuella behovet kunna införskaffas.
5.8 Understöd för reparation av bostäder
(Lagen om reparationsunderstöd för bostadsbyggnader och bostäder)

Finansierings- och utvecklingscentralen för boendet (ARA) beviljar enligt social och ekonomisk behovsprövning understöd för reparation av bostäder för äldre och för personer med funktionsnedsättning. Bidrag kan normalt beviljas för upp till 50 % av de i förhand godkända kostnaderna. Av särskilda skäl kan 70 % av bidraget beviljas. Det finns inkomstgränser för att få bidrag, 2 000 euro/månad för en enskild persons hushåll och 3 400 euro/månad för ett hushåll med två personer. Närmare information ger ARA:s service för reparationer och energiunderstöd: korjausavustus.ara@ara.fi, tfn 029 525 0818 och på Åland kommunernas socialtjänst KST.

6 Rehabilitering när synen försvagas

6.1 Vad är rehabilitering?

Rehabilitering syftar till att stödja och möjliggöra samt upprätthålla klienternas funktions-, arbets- och studieförmåga och att ge stöd så att de klarar sig i vardagen så självständigt som möjligt. Rehabilitering ordnas på rehabiliteringsinrättningar eller på hemorten. På hemorten är rehabiliteringstjänster bland annat hjälpmedel och handledning i hur man använder dem. Närmare information fås av centralsjukhusens rehabiliteringshandledare (se kapitel 17). Institutionell rehabilitering för synskadade ordnas på flera ställen.
Rehabilitering ordnas av Näkövammaisten liitto på Iiris Rehabilitering
Iiris Rehabilitering ordnar rehabilitering för synskadade och personer med synproblem i olika livssituationer, samt för synskadade barn och deras familjer. Rehabiliteringen inbegriper olika övningar i praktiska färdigheter, diskussioner i grupp kring olika teman och individuella träffar med sakkunniga. Rehabiliteringen omfattar både individuellt program och program i grupp.
Rehabiliteringen för barn och unga riktar sig till synskadade barn och ungdomar under 16 år. Barnfamiljer har möjlighet att söka sig till individuell rehabilitering, vars syfte är att främja barnets funktionsförmåga och stödja familjen i vardagen. Målet för den individuella rehabiliteringen av ungdomar är att stödja och stärka den ungas förmåga till självständigt liv. Dessutom ordnas det anpassningsträning för synskadade barn och deras anhöriga i form av femdagarskurser som försiggår i grupp.

En rehabiliteringsutredning ingår i den yrkesinriktade rehabiliteringen som riktar sig till synskadade eller personer med synproblem i arbetsför ålder med väsentligt försämrad arbets- eller studieförmåga och förvärvsmöjligheter. Målet med utredningen är att ge stöd så att personen i fråga kan fortsätta i, återvända till eller komma ut i arbetslivet. Målet med rehabiliteringsutredningen är att bygga upp en yrkesinriktad 
rehabiliteringsplan.

Individuell rehabilitering ordnas både som krävande medicinsk rehabilitering och som rehabilitering enligt prövning. Målet med den individuella rehabiliteringen är att stärka personens förutsättningar att klara sig självständigt i vardagen och öka resurserna. Innehållet i den individuella rehabiliteringen planeras utgående från den enskilda personens behov och den genomförs av en multidisciplinär arbetsgrupp.

I kartläggningen av IT-hjälpmedel utreds vilka datatekniska hjälpmedel klienten behöver i arbetet, studierna eller på fritiden. I kartläggningen definieras konfigurationen av lämplig IT-utrustning och utarbetas en rekommendation för dess anskaffning. FPA kan ordna en kartläggning av hjälpmedel när avsikten är att utreda behovet av hjälpmedel i arbetet eller studierna.
Rehabilitering på svenska
FSS erbjuder rehabilitering på svenska för personer i alla åldrar. FSS arbetar individuellt med målgruppen genom klientbesök. Besöken kan vara på kansliet, i personens hem, arbetsplats, skola, daghem, studieplats eller någon annan plats. De viktigaste uppgifterna under ett sådant besök är att informera om personens rättigheter till rehabilitering, stöd och service uppnås. FSS ger rekommendationer, hjälper till med besvärsärenden, ser till att personen kommer i kontakt med de rätta myndigheterna och att personerna vet om sina lagstadgade rättigheter och vi utför aktiv subjektiv intressebevakning.

FSS ordnar också rehabiliteringskurser. FSS är serviceproducent för FPA anpassningskurser som är riktade till vuxna. Kurser för barn, unga och familjer ordnas i FSS regi. Även kurser med olika teman och kurser för olika målgrupper ordnars på svenska av FSS.
FSS ordnar IT-kurser och förevisningar i de olika distriktsföreningarna samt ger IT-stöd och -rådgivning per telefon eller genom hembesök till svenskspråkiga personer med synnedsättning i Svenskfinland. 
6.2 Ansökan om rehabilitering

Man kan ansöka om rehabilitering via centralsjukhuset, primärhälsovården, privat ögonläkare eller företagsläkare. Läkaren skriver det B-utlåtande som ska bifogas till rehabiliteringsansökan. 
Ansökan om rehabilitering för barn sker i allmänhet via centralsjukhuset. För krävande medicinsk rehabilitering behövs en rehabiliteringsplan som upprättats inom den offentliga hälso- och 
sjukvården (KU 207, B-utlåtande eller epikris som innehåller en rehabiliteringsplan).
När man överväger rehabilitering bör man kontakta rehabiliteringshandledaren för synskadade på det lokala centralsjukhuset. Handledaren ger information om rehabiliteringsmöjligheterna och kurserna. Rehabiliteringshandledaren kartlägger rehabiliteringsbehovet med klienten och styr klienten till en enhet inom den offentliga hälso- och sjukvården, där rehabiliteringsplanen utarbetas. Förutom klienten, den behandlande läkaren och övriga sakkunniga kan även klientens anhöriga delta i utarbetandet av rehabiliteringsplanen. I planen antecknas klientens aktuella situation, målet för rehabiliteringen och med hurdan rehabilitering målen kan nås.
Man ansöker om rehabilitering genom att fylla i en ansökan och lämna in den till den som bekostar rehabiliteringen (exempelvis FPA, försäkringsbolaget, social- och hälsovården, arbetsförvaltningen). Till ansökan ska antingen en rehabiliteringsplan, ett B-utlåtande av läkare eller någon annan medicinsk utredning med motsvarande uppgifter bifogas. Ansökningsblanketter får man hos den som bekostar rehabiliteringen, till exempel hos FPA på adressen www.kela.fi/web/sv/blanketter. Individuell handledning i punktskrift eller mobilitet ansöks hos kommunens socialväsende.

Rehabiliteringshandledarna vid centralsjukhusen assisterar med att fylla i ansökan. Hjälp med ansökan ger också FSS rehabiliteringsrådgivare. När man söker sig till rehabilitering är det viktigt att man funderar på sitt behov av rehabilitering och vad man vill uppnå med rehabiliteringen och anteckna 
det som grund för ansökan. I vissa anpassningstränings- och familjerehabiliteringsperioder samt individuella rehabiliteringsperioder får anhöriga delta. I ansökan ska man då meddela behovet av att en anhörig deltar och uppge den anhörigas personuppgifter. Se också kapitel 11.1 Anpassningar i 
arbetet och yrkesinriktad rehabilitering.

Mer information:
FSS rehabiliteringsrådgivare, se kontaktuppgifter i slutet av guiden eller www.fss.fi/. Näkövammaisten liittos kurssekreterare tfn 09 3960 4455
www.nkl.fi/kuntoutus FPA tfn 020 692 205, www.kela.fi/web/sv/rehabilitering.

6.3 Utkomsten under rehabiliteringstiden

6.3.1 FPA:s rehabiliteringspenning

Rehabiliteringspenningen tryggar utkomsten under rehabiliteringstiden. Rehabiliteringspenning kan fås under rehabiliteringen om ett rehabiliteringsbeslut har erhållits från FPA, arbetspensionsanstalten, kommunen eller samkommunen. På vissa villkor kan rehabiliteringspenning också fås under läroavtalsutbildning eller en anpassnings-träningskurs som finansieras genom medel från penningspel (Social- och hälso-organisationernas understödscentral). Ofta söks rehabiliteringspenning hos FPA. 
Om rehabiliteringen bekostas av arbetspensionsanstalten eller ett försäkringsbolag, ansöks rehabiliteringspenning i första hand hos den som betalar rehabiliteringen.
Rehabiliteringspenningen är en inkomstrelaterad beskattningsbar inkomst. Den beräknas vanligtvis på samma sätt som sjukdagpenningen. Den rehabiliteringspenning som betalas ut under tiden för yrkesinriktad rehabilitering är större än sjukdagpenningen.

Man kan beviljas partiell rehabiliteringspenning om arbetstiden har förkortats med minst 40 % på grund av rehabilitering. Arbetstagaren och arbetsgivaren ska tillsammans bedöma om det är möjligt att arbeta under rehabiliteringsdagarna. 
En företagare bedömer det själv.
Självrisktiden, alltså den tid för vilken rehabiliteringspenning inte betalas ut, är i allmänhet 10 vardagar. Är rehabiliteringen mycket kort är självrisktiden bara en dag. Självrisktiden uteblir om personen i fråga just före sin rehabilitering har erhållit sjukdagpenning eller arbetslöshetsförmån. Rehabiliteringspenning kan även beviljas anhöriga som deltar i anpassningsträning eller familje-rehabilitering. För föräldrar som deltar i sitt barns rehabilitering ingår ingen självrisktid i rehabiliteringspenningen.
I vissa fall lönar det sig att ansöka om rehabiliteringspenningen på förhand. Retroaktivt kan det ansökas i högst fyra månader. Rehabiliteringspenning kan ansökas på webben på adressen www.kela.fi/web/sv/etjanst eller genom att lämna in ansökningsblankett KU112 och de bilagor som krävs till FPA:s kontor.

Mer information www.kela.fi/web/sv/rehabiliteringspenning-annan-rehabilitering.
 6.3.2 Rehabiliteringspenning för unga i åldern 16–19 år

Rehabiliteringspenning för unga kan betalas ut till unga i åldern 16–19 år med funktionsnedsättning. Förutsättningen är att funktionsnedsättningen väsentligt försämrar den ungas möjligheter att välja yrke och arbete. Dessutom måste den unga vara i behov av särskilda stödåtgärder i studierna, såsom personlig assistans beviljad av kommunen eller hjälpmedel beviljade för studierna av FPA som yrkesinriktad rehabilitering.
Studierna ska vara inriktade på arbets-livet. Arbetet behöver inte vara ett 
heltidsarbete, huvudsaken är att man med hjälp av arbetet har möjlighet till extra inkomster. Rehabiliteringspenning för ungdomar betalas inte, om syftet med studierna endast är att lära sig 
vardagliga färdigheter.
Till ansökan ska bifogas en personlig studie- och rehabiliteringsplan. Planen görs upp av hemkommunen tillsammans med den unga, vårdnadshavarna och vid behov med andra sakkunniga (till exempel med Onerva-verksamhetsstället av Valteri center för lärande och kompetens eller med rehabiliteringshandledarna vid centralsjukhuset). Planen ska innehålla en bedömning av målen med studierna, hur funktionsnedsättningen inverkar på möjligheterna att arbeta och studera och planer för hur det är tänkt att studierna ska genomföras och vilka stödåtgärder som behövs. Ett B-läkarutlåtande ska bifogas, av vilket det framgår hur hälsotillståndet påverkar arbetsförmågan och yrkesvalet.
Rehabiliteringspenning för ungdomar kan beviljas studerande unga när de fyllt 16 år. Detta gäller också grundskoleelever. Unga som studerar efter att ha fyllt 20 år kan beviljas rehabiliteringspenning tills de har slutfört de pågående studierna (studietiden enligt examenskraven).

Rehabiliteringspenningen för unga är beskattningsbar inkomst och betalas också ut under ledigheter som ingår i studierna. Rehabiliteringspenning kan beviljas retroaktivt i högst fyra månader. Rehabiliteringspenning för unga ansöks i e-tjänsten www.fpa.fi/etjänst eller genom att lämna in ansökningsblankett KU111, en personlig studie- och rehabiliteringsplan, läkarutlåtande B och andra eventuella bilagor till FPA:s kontor.
Mer information www.kela.fi/web/sv/rehabiliteringspenning-for-unga.
6.3.3 Rehabiliteringspenning från arbetspensionsanstalterna

Arbetspensionsanstalterna betalar rehabiliteringspenning för en period av aktiv yrkesinriktad rehabilitering. 
Rehabiliteringspenningens belopp är lika stort som den sökandes beräknade invalidpension, förhöjd med 33 procent. Partiell rehabiliteringspenning (50 % av rehabiliteringspenningen) kan betalas ut till en person som delvis fortsätter förvärvsarbeta parallellt med den yrkesinriktade rehabiliteringen.
Rehabiliteringstillägg betalas ut för rehabiliteringstiden till personer som är invalidpensionerade eller får 
rehabiliteringsstöd. Tillägget är 33 procent av den löpande arbetspensionens belopp. Om delinvalidpensionen för rehabiliteringstiden betalas till beloppet av full invalidpension, räknas rehabiliteringstillägget på beloppet av full pension.
Den som väntar på att få komma till rehabilitering kan för några månader beviljas ett behovsprövat rehabiliteringsbidrag, om klienten inte har några andra inkomster under väntetiden.
Hos arbetspensionsanstalten kan man ta reda på ersättningar för övriga kostnader i samband med rehabiliteringen, såsom rese- eller studiekostnader. Företagare och yrkesutövare kan beviljas näringsstöd i form av ett räntefritt lån eller ett lån eller bidrag med ränta under normal räntenivå.
6.3.4 FPA ersätter resor för rehabilitering

FPA ersätter resekostnader som orsakas av rehabilitering. En resa till FPA:s rehabilitering ersätts utifrån rehabiliteringsbeslutet. Ansökan räcker, inga bilagor behövs. Se kapitel 9.8.
FPA ersätter också resor till anpassnings-träningskurser som ordnas av olika organisationer, om
1. man söker sig till kursen med läkarremiss, där läkaren rekommenderar deltagande i kursen,
2. det i kursprogrammet ingår vård, undersökning eller handledning i hur man ger vård som ges av läkare eller någon annan yrkesutbildad personal inom hälsovården som avses i sjukförsäkringslagen,
3. det till ansökan om reseersättning har bifogats kursprogrammet, ett deltagarintyg där kursarrangören anger på vilken läkares remiss anpassningsträningskursen grundade sig och en kopia av rehabiliteringsbeslutet.
7 Lättare vardag

God belysning och kontraster underlättar seendet. Har man nedsatt syn behöver man förutom förstorande hjälpmedel också en tydlig omgivning och bra belysning för att kunna utnyttja sin återstående syn. Med en god belysning förbättras färger och kontraster vilket bidrar till en bättre uppfattning av 
rummets storlek och form. Goda belysningsförhållanden gör det möjligt att utnyttja synresterna effektivare. Mer information, fss.fi/tips-och-rad-i-vardagen.

7.1 Läs- och skrivhjälp

7.1.1 Synhjälpmedel

Förstoringsbehovet är alltid individuellt. Det finns förstoringsglas för olika ändamål. Exempelvis med TV-kikarglasögon kan det vara lättare att se på TV eftersom de förstorar bilden och texten. En liten kikare är lätt att ha med sig. Den gör det lättare att se till exempel vägskyltar och bussarnas nummertavlor.
Med elektroniskt förstoringsglas kan man reglera förstoringen, men också bakgrundsfärgen och textens färg. Förstoringseffekten är mångdubbel jämfört med vanliga förstoringsglas. I sortimentet finns det både bordsmodeller (läs-TV) och små, lätta portabla modeller.
Läs-TV är till hjälp när man skriver för hand eller gör något annat som kräver noggrannhet. Till vissa läs-TV:n kan man ansluta en läskamera och då kan man se materialet på en egen skärm med lämplig storlek. Detta underlättar särskilt för skolelever och studerande med synnedsättning.
Det lönar sig att ta reda på om det går att få förstoringsglas avgiftsfritt via centralsjukhuset. Närmare information om anskaffning av hjälpmedel finns i kapitel 8.
7.1.2 Tjänsten Luetus®förtidningsläsning

Man behöver inte avstå en bekant tidning när synen blir svagare. Med mobila apparater, datorn eller den användarvänliga Daisy-spelaren kan man bland annat lyssna på olika dagstidningar och tidskrifter. Luetus®-nättjänsten omfattar också tusentals böcker och olika guider, såsom radio- och tv-program samt information om läkemedel på finska. Näkövammaisten liitto tillhandahåller tjänsten i samarbete med tidningsutgivarna, och på svenska i samarbete med FSS.
Luetus-tjänsten är kostnadsfri för kunden. Man kan bli kund i tjänsten om man har en synnedsättning på minst 50 procent. Ansökningsblanketten till Luetus-tjänsten och mer information om tjänsten www.nkl.fi/fi/luetus, it-neuvonta@nkl.fi och tfn 09 3960 4000. Om den sökande inte har ett synskadekort krävs det som bilaga till ansökan ett läkarintyg på synskadans omfattning.
För service på svenska kan man kontakta FSS rehabiliteringsrådgivare som hjälper med att fylla i ansökan. Kontaktuppgifter till FSS rehabiliterings-rådgivare finns på webbadressen fss.fi/kontakta-oss. Man kan även ringa FSS kansli, tfn 09-6962 300 (måndagar–torsdagar kl.10-16).

7.1.3 Taltidningar

Man kan lyssna på taltidningar, tidskrifter och talböcker på svenska med en lättanvänd Daisy-spelare samt med de flesta datorerna och mobila apparaterna, såsom smarttelefoner. Vid behov kan en synskadad person låna en Daisy-spelare via FSS i samarbete med Näkövammaisten liitto eller på Åland via Ålands Synskadade rf. De flesta taltidningsstjänsterna och utlåning av Daisy-spelare är avgiftsfria för kunden.
Mer information om taltidningstjänsterna får du via FSS.
I Näkövammaisten liittos publikationssökning www.nakovammaiset.fi/julkaisuhaku/ kan man kontrollera hur, och med vilka apparater det går att lyssna på olika tidningar.
7.1.4 Ljudböcker från Celia
(Lagen om biblioteket för synskadade)

Alla med nedsatt läsförmåga på grund av sjukdom, skada eller motsvarande orsak kan ansluta sig till Celias ljudbokstjänst. Du kan registrera dig till Celias ljudbokstjänst på biblioteket eller i skolan. Tjänsten är avgiftsfri.

Årligen producerar Celia cirka 30 % av all skön- och facklitteratur som publicerats i Finland som ljud- och punktskriftsböcker. För närvarande finns det cirka 45 000 olika ljudböcker i sortimentet som man kan lyssna på direkt på nätet eller låna ut i form av en CD-skiva.
Celia producerar också utbildningsmaterial i tillgänglig form för grundskolan, gymnasiet och yrkesstudier samt kursböcker för högskolor. Förutom ljudböcker innehåller urvalet punktskriftsböcker och taktila böcker för synskadade barn eller barn med flera funktionsnedsättningar.
E-post och mer information på tjanster@celia.fi och tfn 0295 333 050.
7.1.5 Punktskrift

Punktskriften är ett system med upphöjda bokstäver som i grunden är lika överallt i världen.
Punktskriftsfärdighet är nödvändig för blinda och personer med svår synnedsättning, för man kan lära sig rättskrivning bara genom att läsa. Läs- och skrivkunnighet behöver man också för att kunna göra anteckningar och märka varor. Punktskrift och upphöjda märkningar i offentliga rum gör det
lättare för personer med synnedsättning att röra sig och uträtta ärenden. Ytterligare finner man bland annat läkemedlets namn och styrka i punktskrift på läkemedelsförpackningar.
Punktskrift kan studeras på svenska. FSS ordnar regelbundet grundkurser i punktskrift, och för längre hunna läsare ordnas digitala läsecirklar eller avancerade närkurser. En del av FSS distriktsföreningar ordnar även studiecirklar under ledning av punktskriftsinstruktörer.
FSS ordnar även kortkurser i punktskrift för seende personer. Mer information om FSS punktskriftsverksamhet fås av punktskriftsansvariga Tessa Bamberg, tfn 044 712 3024 tessa.bamberg@fss.fi.
På finska kan punktskrift studeras på Näkövammaisten liittos individuella rehabilitering i Iiris Rehabilitering 
(www.nkl.fi/fi/kuntoutus). Individuellt med en separat utsedd handledare. Man kan ansöka om en betalningsförbindelse för att studera punktskrift från hemkommunens tjänster för personer med funktionsnedsättning. En del av de regionala föreningarna inom Näkövammaisten liitto har studiecirklar för punktskrift. Läs mer om föreningarna (www.nkl.fi/fi/jasenyhdistykset).
Näkövammaisten liitto ordnar kurser i punktskrift också för seende. Vidare finns det till försäljning ett finskspråkigt materialpaket för självstudier i punktskrift för seende och svagsynta som heter Pistele menemään. Mer information på webbplatsen www.nkl.fi/fi/pistekirjoitus och av Näkövammaisten liittos utbildningsplanerare tfn 09 396 041.
7.1.6 Ljudtext för TV-program

Om det är svårt att följa med textningen i tv-program kan man lyssna på textningen på vissa tv-kanaler upplästa med maskinröst. Programmets egna ljud hörs i bakgrunden. Du kan ta i bruk ljudtextning genom att välja holländska som det primära språket i tv:ns ljudinställningar. När man väljer finska eller svenska som sekundärt ljudspråk växlar tv:n automatiskt till finska eller svenska i slutet av ljudtextningen.
Ljudtextning är en tjänst för tv-kanaler som kan aktiveras utan tilläggsanordningar eller tilläggsprogram. Yle, MTV3 och Nelonen har ljudtextning för alla tv-program på främmande språk, bortsett från musikprogram och samhällsprogram samt nyheter. I YLE Arenan kan textning också lyssnas på med Apples mobila apparater med hjälp av VoiceOver-skärmläsningsprogrammet.

7.1.7 Nummerupplysningen 118

En person med en synnedsättning på minst 50 procent har rätt att använda nummerupplysningen 118 till ett skäligt pris (0,67 €/samtal).
Man kan anmäla sig till tjänsten hos FSS rehabiliteringsrådgivare. På finska kan man anmäla sig via Näkövammaisten liittos organisationstjänster, tfn 09 3960 4656 (ti–to kl. 9–15) eller via den egna regionala föreningen genom att uppge sitt namn och det telefonnummer som tjänsten ska användas från. Personer som inte hör till föreningen ska lämna in ett intyg från ögonläkare där nedsättningsgraden anges till Näkövammaisten liittos organisationstjänst.

7.1.8 Lästjänsten fungerar med frivilliga krafter

Näkövammaisten liittos lästjänst producerar med frivilliga krafter för synskadade klienter sådant material som andra inte producerar. Materialet läses in som Daisy-inspelningar (www.nkl.fi/fi/daisy). Klienterna kan lämna in material som de behöver för inläsning, såsom t.ex. tidningsartiklar, självpublikationer samt material för hobbyer och studier. Man kan bli kund hos lästjänsten när ens synnedsättning är minst 50 procent. Tjänsten är avgiftsfri, bortsett från försändelsekostnaderna för det material som ska läsas in. Inläsningsbeställningar, tfn 09 3960 4681 må–fre kl. 10–14 eller lukupalvelu@nkl.fi.
7.2 Varifrån kan man få hjälp med att röra sig tryggt?

Förflyttningsteknik

(Hälso- och sjukvårdslagen, social- och hälsovårdsministeriets förordning om utlämning av hjälpmedel för medicinsk rehabilitering, handikappservicelagen, jord- och skogsbruksministeriets förordning om livsmedelshygienen i anmälda livsmedelslokaler).
Se kapitel 4.1.1 om färdtjänst för personer med svår funktionsnedsättning.
7.2.1 Vita käppen som hjälpmedel vid förflyttning

Synskadade behöver handledning i förflyttningsteknik för att lära sig använda den vita käppen effektivt och för att få mod att röra sig. Med hjälp av den vita käppen kan den synskadade observera höjdskillnader på den valda vägen, såsom trappor eller gropar, och att hitta trottoarens eller vägens gränser.
Käppens vita färg är en signal om synskada. Det finns också vita stöd- och promenadkäppar. Vita käppar är avgiftsfria som hjälpmedel i den medicinska rehabiliteringen. Synskadade får dem antingen på centralsjukhuset eller hos hälsocentralen.

7.2.2 Handledning i förflyttningsteknik

Syftet med handledningen i förflyttningsteknik är att den synskadade lär sig att röra sig så självständigt och tryggt som möjligt, med hjälp av de olika sinnen och hjälpmedel, i den omgivningen som är viktig för personen. 
Handledningen omfattar grundläggande färdigheter för förflyttningen, användning av den vita käppen och andra hjälpmedel underlättar förflyttning. Dessutom tränar man vardagliga rutter i olika omgivningar. 
Handledning i förflyttningsteknik söks hos centralsjukhusets rehabiliteringshandledare för synskadade eller hos kommunens handikappservice. Närmare uppgifter ger centralsjukhusens rehabiliteringshandledare (se kapitel 17), FSS rehabiliteringsrådgivare eller Näkövammaisten liittos intressebevakningssakkunniga och
Iiris-Rehabilitering.

7.2.3 Navigatorer och mobilappar som mobilitetsstöd

Lokaliseringstekniken hjälper synskadade att röra sig genom att göra det lättare att hitta objekt och rutter. För att man ska kunna utnyttja lokaliseringsteknik som stöd för mobiliteten krävs det god och självständig rörelsefärdighet. Kartapplikationen som används med smarttelefoner meddelar genom tal var användaren befinner sig samt riktningen och avståndet till destinationen.

Applikationen BlindSquare fungerar i iPhone och iPad och den anger den aktuella positionen i gatunätet samt avståndet och riktningen till objekt i näromgivningen eller till platser som användaren själv har sparat på mobilen. Handledsradar Sunu Band är en apparat som utvecklats för synskadade för navigering och för att gestalta omgivningen (se Aviris, tfn 09 3960 4700).
7.2.4 Ledarhund 

En ledarhund är ett medicinskt rehabiliteringshjälpmedel för blinda eller personer med svår synnedsättning som bekostas av centralsjukhuset. När ledarhunden jobbar bär den sele. För att samarbetet mellan den synskadade och hunden ska lyckas behöver hunden arbetsro. En ledarhund får tas med in i till exempel livsmedelsaffärer, kaféer, restauranger och på allmänna tillställningar. Närmare information ger centralsjukhusets rehabiliteringshandledare, se kapitel 17.
Ledarhundsanvändarens rättigheter och Näkövammaisten liittos ställningstagande finns på finska på adressen: www.nkl.fi/fi/artikkeli/opaskoiran-kayttajan-oikeudet.

7.3 Datorer och telefoner

7.3.1 Datoranpassning för användare med svag syn

För personer med svag syn räcker det ofta med att justera datorskärmens färger och fonter och musinställningarna efter synsituationen. Ibland får man också hjälp av en litet större skärm. Med skärmstativet kan man också justera avståndet till skärmen, skärmhöjden och skärmens lutningsvinkel så att arbetsställningen fortfarande är bra. Räcker det inte med att justera inställningarna behövs det ett förstorings- eller skärmläsningsprogram till hjälp.
7.3.2 Förstoringsegenskaper och förstoringsprogram i datorer

Förstoringsglaset för Windowsmiljön och förstoringsegenskapen i Appledatorernas operativsystem erbjuder förstoringsfunktioner på grundnivå. Dessutom ingår det i vissa applikationer för datormus också förstoringsfunktioner. Dessa lösningar passar inte alla som har svag syn eller för mera krävande bruk. Mer avancerade förstoringsprogram säljs av hjälpmedelsleverantörerna. En del förstoringsprogram har också talsyntes, dock inte lika omfattande som i skärmläsningsprogram.
7.3.3 Skärmläsningsprogram för datorer och talsyntes

En talsyntes omvandlar texten på skärmen till en maskinröst, dvs. till syntetiskt tal. Talsyntesen behöver en skärmläsare, ett program till datorn som tolkar texten på datorrutan och förmedlar den vidare till talsyntesen eller punktdisplayen. Se kapitel 7.3.4.
Skärmläsare kan vid behov upprepa ett tecken eller ett ord när man skriver. Den färdiga texten blir uppläst en rad, en mening eller ett stycke åt gången eller hela texten automatiskt.
Det finns både avgiftsfria och avgiftsbelagda talsynteser och skärmläsare på olika språk. Det mest kända avgiftsfria skärmläsningsprogrammet för Windowsmiljön är NVDA (www.nvaccess.org/). Med NVDA-programmet kommer det också en avgiftsfri eSpeak-talsyntes. Apples Mac OS-miljö innehåller ett VoiceOver-skärmläsningsprogram och en finskspråkig maskinröst.
7.3.4 Tilläggsapparatur för datorer
Med hjälp av en skanner och ett textidentifieringsprogram kan man omvandla tryckt text i elektronisk form. Den skannade texten kan läsas och bearbetas med ett textbehandlingsprogram. Handskriven text går inte att omvandla till talad text.
En punktdisplay är tilläggsutrustning till datorn eller mobila apparater där man i punktskrift kan läsa innehållet på skärmen från displayraden. Punktdisplayen styrs med dess egna tangenter eller via datorns tangentbord. En del punktdisplayer har också ett tangentbord med punktskrift för att producera text.
Med en punktskrivare kan man i punktskrift skriva ut text som skrivits med ett textbehandlingsprogram.
7.3.5 Synnedsättning och mobila apparater

Det gemensamma operativsystemet iOS för mobila Apple-apparater (iPhone, iPad och vissa iPod Touch) har en förstoringsegenskap och ett VoiceOver-skärmläsningsprogram med tillhörande maskinröster. Också apparater med operativsystemet Android (bland annat Samsung Galaxys telefoner och surfplattor) har en avgiftsfri förstoringsegenskap, skärmläsningsprogrammet TalkBack och maskinröst.
Förstoringsegenskapen inverkar inte på apparatens styrande pekgester, däremot är pekgesterna med skärmläsningsprogram litet olika.
Ett separat tangentbord gör det lättare att skriva på mobila apparater. Också trådlösa hörlurar ger mera frihet när man använder apparaten. En del punktdisplayer kan anslutas till Apples mobila apparater och till Androidapparater.
Det finns ett flertal avgiftsfria och avgiftsbelagda mobilapplikationer på marknaden som har tagits fram för 
personer med synnedsättning och som till exempel ger stöd för självständig mobilitet, som omvandlar tryckt text till tal (textidentifiering, OCR) och som spelar upp ljud- och e-böcker.

7.3.6 Handledning och stöd för dator- och kommunikationsteknik

Den som beviljar ett hjälpmedel har också ansvaret för att ordna användningshandledning, se kapitel 8.
FSS IT-verksamhet tillhandahåller individuell handledning i informations- och kommunikationsteknik på Synvillan i Helsingfors, distriktens verksamhets-center, kundens arbets- eller studieplats eller hem.
FSS IT-stödverksamhet finnas att få på flesta områden i Svenskfinland där FSS distriktsföreningar är verksamma. Inom verksamheten tillhandahålls handledning i informations- och kommunikationsteknik individuellt och i smågrupper. FSS och distriktsföreningarna organiserar även demonstrationer av apparatur och tjänster på sitt verksamhetsområde.
Mer information om användning och anskaffning av informations- och kommunikationsteknik för synskadade fås från FSS IT-ansvariga Cristian Söderberg: cristian.soderberg@fss.fi tfn 050 462 6283.
Mer information om användning och anskaffning av informations- och kommunikationsteknik på finska fås från Näkövammaisten liittos IT-stöd: it-neuvonta@nkl.fi, tfn 09 3960 4000.
Kartläggning av ADB-hjälpmedel: se kapitel 6.1.

7.4 Frivillighjälp

Det finns frivillighjälp att få till exempel för läsning, att uträtta ärenden, vistelse utomhus och hobbyer.
Frivillighjälp tillhandahålls av församlingar, föreningar och organisationer, exempelvis av Röda Korset, Marthorna, Helsingfors Mission, SAMS vänverksamhet, 4H och Lions. Tillgången varierar ortvis. Den som vill vara frivillig kan också själv erbjuda sina insatser till frivilligverksamheten. Mer information ger synskadades distriktsföreningar och församlingarna, kommunernas socialväsen och andra organisationer.

7.5 Kamratstöd

Om en synskadad vill ha något trevligt att göra i vardagen och vill stödja någon annan med funktionsnedsättning finns det många former av kamratstöd som de regionala föreningarna för synskadade kan erbjuda. Man kan till exempel ordna program för klubbar och grupper eller delta i verksamheten. Mer information får man från sin distriktsförening (se kapitel 16).
Diskussionskanalerna på finska för synskadade är en elektronisk plattform som tillhandahålls av Näkövammaisten liitto för kamratstöd och informering av synskadade personer. Tjänsten består av diskussionskanaler om olika ämnen. Mer information på webbplatsen (www.nkl.fi/fi/keskustelukanavien-kaytto).

8 Var ska man ansöka om hjälpmedel?

(Lagen och förordningen om Folkpensionsanstaltens rehabiliteringsförmåner och rehabiliteringspenningförmåner, förordningen om utlämning av hjälpmedel för medicinsk rehabilitering, hälso- och sjukvårdslagen, handikappservicelagen, lagen om olycksfall i arbetet och om yrkessjukdomar, lagen om rehabilitering som ersätts enligt trafikförsäkringslagen, lagen om skada, ådragen i militärtjänst, patientskadelagen, lagen om offentlig arbetskrafts- och företagsservice, lagen om grundläggande 
utbildning, lagen om yrkesutbildning, diskrimineringslagen)
8.1 Anskaffning av hjälpmedel

En synskadad persons behov av hjälp-medel kan föras på tal exempelvis hos centralsjukhusens rehabiliteringshandledare för synskadade (se kapitel 17) eller med en ögonläkare. FSS 
rehabiliteringsrådgivare ger också råd och rekommendationer beträffande hjälpmedel.
För att ha rätt till hjälpmedelstjänster inom den offentliga hälsovården ska en synskadad ha en synskärpa på det bättre ögat som är svagare än 0,3 efter att synen på bästa möjliga sätt har korrigerats med glasögon eller en diameter mindre än 60 grader på det gemensamma synfältet för bägge ögonen eller ha en synförmåga som av någon annan orsak har försvagats så att invaliditetsgraden är minst 50 procent.
Det lönar sig att ta reda på om man kan få det hjälpmedel man behöver på grund av sin synskada från den offentliga sektorn. Hälsocentralerna eller centralsjukhusen erbjuder till exempel inte storsiffriga eller talande klockor eller andra produkter som man behöver i vardagen, såsom trådträdare.
Hjälpmedel kan man köpa till exempel i hjälpmedelsaffärer. Hjälpmedelsaffären Aviris betjänar i hela landet www.aviris.fi, tfn 09 3960 4700.
8.2. Vem beviljar hjälpmedel?

Centralsjukhusen och hälsocentralerna ska se till att det ordnas hjälpmedel för medicinsk rehabilitering till synskadade personer. Det handlar då till exempel om förstoringsglas, elektroniska förstoringsanordningar, vita käppen, informationstekniska hjälpmedel, diktafoner och ledarhundar.
FPA ersätter nödvändiga dyra och krävande hjälpmedel som man behöver i sitt arbete eller sina yrkesstudier, såsom olika modeller av lästv:n och hjälpmedelsprogam till datorer. Behovet av hjälpmedel utreds i allmänhet vid en hjälpmedelskartläggning hos Näkövammaisten liitto. (se kapitel 6.1).
Kommunens socialväsende kan ersätta eller låna ut sådana redskap, maskiner och anordningar som inte hör till den medicinska rehabiliteringen och som den synskadade behöver för att klara sina dagliga sysslor. Man kan få ersättning för hjälpmedel som man behöver för att kunna röra sig, kommunicera och klara de personliga rutinerna hemma eller under fritiden. Ersättningen är vanligtvis hälften av hjälpmedlets anskaffningspris. Se kapitel 4.2.2.
Arbets- och näringsbyrån kan bevilja arbetsgivare stöd för att omorganisera arbetsförhållandena för en person med funktionsnedsättning. Det kan till exempel gälla anskaffning av arbetsmaskiner eller ändringsarbeten på arbetsplatsen. När det gäller hjälpmedelsfrågor kan arbetstagaren kontakta 
företagshälsovården.
Undervisningsväsendet. En elev med funktionsnedsättning har rätt till avgiftsfria hjälpmedel för sin skolgång. Skolan är skyldig att ordna de hjälp-medel som behövs i skolan och klassen. Det gäller till exempel högre pulpeter, högre arbetsbord, extra belysning, vridbara stolar och punktskriftsmaskiner för assistentens förberedelse av läromaterialet. I frågor som gäller elevens hjälpmedel ger rehabiliteringshandledarna vid centralsjukhusen och de ledande lärarna vid Valteri center för lärande och kompetens mera information.
Försäkringsbolagen ersätter hjälpmedel som är nödvändiga på grund av en synskada som orsakats av en arbetsolycka, yrkessjukdom eller trafikskada. Statskontoret ersätter sådana hjälpmedel för krigsinvalider och veteraner som de behöver till följd av en olycka eller skada som uppkommit under militärtjänst. 
Patientförsäkringscentralen ersätter sådana hjälpmedel som behövs till följd av en personskada i samband med hälso- och sjukvård.
FSS lånar i samarbete med Näkövammaisten liitto ut Daisy-spelare som behövs för att lyssna på ljudböcker och taltidningar. På Åland är det föreningen Ålands Synskadade rf som handhar utlåning av Daisy-spelare. För mer information, service på svenska och hjälp med ansökningen kan FSS rehabiliteringsrådgivare kontaktas.
Social- och hälsovårdsministeriets handbok Nationella grunder för överlämnande av hjälpmedel i medicinsk rehabilitering. Handboken är ämnad för professionella som arbetar med hjälp-medel och anvisningar till klienter. Handboken innehåller även hjälpmedel för synskadade.
9 Ekonomiska stöd

9.1 Handikappbidrag för barn

(Lagen och förordningen om handikappförmåner)
FPA beviljar handikappbidrag för barn under 16 år som på grund av behörigt konstaterad sjukdom eller funktionsnedsättning behöver regelbunden vård, omvårdnad och rehabilitering. Behovet av vård och omvårdnad ska vara större än vad som är vanligt jämfört med friska barn i samma ålder och vara i minst 6 månader. Bidraget beviljas inte enbart på basis av kostnader.
Bidraget kan beviljas för viss tid eller tills barnet fyller 16 år. FPA avgör beloppet enligt hur mycket vård, omvårdnad och rehabilitering barnet behöver. Särskilda kostnader kan höja bidraget med grundbelopp till ett bidrag med ett förhöjt belopp (se kapitel 9.4).
Stödbeloppen för år 2021:
Bidraget med grundbelopp 93,39 €/mån beviljas om barnets behöver vård varje vecka på grund av skada eller sjukdom. Bidraget med förhöjt belopp 217,93 €/mån beviljas om barnets vårdbehov på grund av skada eller sjukdom är krävande eller upptar avsevärd tid varje dag. Bidraget med högsta belopp 422,58 €/mån beviljas om vård av barnet på grund av skada eller sjukdom behövs dygnet runt.
Barn med svår synhörselskada och dövblinda barn samt blinda barn under fyra år har rätt till bidraget med högsta belopp.
Det är viktigt att ansökan fylls i noggrant till alla delar för att bedöma förutsättningarna för beviljandet av stöd. Till ansökan bifogas ett C-läkarutlåtande eller en annan medicinsk utredning som uppger samma information. Handikappbidraget för personer under 16 år kan inte sökas på nätet. När man ansöker om en förhöjning av bidraget ska ett nytt läkarintyg bifogas till ansökan eller någon annan utredning av vilken grunderna för ansökan om förhöjning framgår. Handikappbidraget är inte beroende av föräldrarnas eller barnets inkomster eller förmögenhet. Om barnet för samma sjukdom eller funktionsnedsättning får vårdbidrag eller mentillägg enligt lagstiftningen för olycksfalls- eller trafikförsäkring eller förmån från ett annat land som motsvarar handikapp-bidraget, dras dessa summor av från handikappbidragets belopp. Andra förmåner och bidrag är inget hinder för att beviljas handikappbidrag. Bidraget kan betalas ut också för barn i institutionsvård. Handikappbidraget är skattefri inkomst.
9.2 Handikappbidrag för vuxna

(Lagen och förordningen om handikappförmåner)
Syftet med handikappbidraget för personer över 16 år är att stödja deras förmåga att klara av sitt dagliga liv, arbete och studier. Handikappbidraget är avsett som ekonomiskt stöd när sjukdomen eller funktionsnedsättningen medför olägenhet, hjälpbehov eller behov av handledning och tillsyn.
Särskilda kostnader kan höja bidraget med grundbelopp till ett bidrag med ett förhöjt belopp (se kapitel 9.4).
För att handikappbidrag ska beviljas förutsätts att den sökandes funktions-förmåga är nedsatt i minst ett års tid. Funktionsförmågan anses vara nedsatt om personen på grund av sin sjukdom eller skada har svårt att ta hand om sig själv, utföra nödvändigt hushållsarbete eller klara av att arbeta eller studera. Dessutom förutsätts det att den sökandens sjukdom, skada eller funktionsnedsättning orsakar olägenheter, behov av hjälp, handledning eller tillsyn.
Inget stöd får beviljas om personen till exempel får sjuk- eller invalidpension enligt folkpensionslagen respektive arbetspensionslagarna, rehabiliteringsstöd, individuell förtidspension, ålderspension eller förtida ålderspension, garantipension, rehabiliteringsstöd eller motsvarande förmån från utlandet, fortlöpande olycksfallspension på grundval av full arbetsoförmåga enligt den lagstadgade olycksfallsförsäkringen, trafikförsäkringslagstiftningen eller lagen om skada, ådragen i militärtjänst, livränta eller sjukpension eller sådan ersättning för inkomstbortfall som betalas när det gått ett år sedan trafikskadan uppkom.
Handikappbidrag kan beviljas retroaktivt för högst sex månader. Bidraget kan också beviljas personer i institutionsvård. Det betalas i allmänhet ut endast till personer som omfattas av den sociala tryggheten i Finland. Personer som flyttat till Finland från utlandet kan i regel beviljas handikappbidrag först efter att ha bott tre år i Finland. Att en person faktiskt är bosatt i Finland jämställs med att personen omfattas av den sociala tryggheten i Finland eller bor i ett EU- eller EES-land eller i Schweiz.
Stödbeloppen för år 2021:
Bidraget med grundbelopp 93,39 €/mån beviljas om sjukdomen eller funktionsnedsättningen orsakar väsentlig olägenhet.Bidraget med förhöjt belopp 217,93 €/mån beviljas om sjukdomen eller funktionsnedsättningen orsakar betydande olägenhet eller personen har regelbundet varje vecka ett behov av hjälp i de personliga rutinerna, handledning och tillsyn av en annan person. Behov av hjälp enbart i hushållssysslor och för uträttande av ärenden berättigar inte till bidrag. Bidraget med högsta belopp 422,58 €/mån beviljas personer med svår funktionsnedsättning som dagligen behöver mycket hjälp, handledning och tillsyn i de personliga rutinerna, eller när sjukdomen, skadan eller funktionsnedsättningen orsakar ett betydande behov av regelbunden handledning och tillsyn.
På ansökningsblanketten gäller det att så noggrant som möjligt ange behovet av hjälp och de särskilda kostnaderna samt bifoga ett C-läkarutlåtande eller en annan medicinsk utredning av hälsotillståndet som inte får vara äldre än ett halvt år. Som särskilda kostnader räknas till exempel sjukvårds- och läkemedelskostnader och kostnader för hemservice eller hemsjukvård (se kapitel 9.4). Tilläggsinformation om synskadades särskilda kostnader och hjälpbehov och hur dessa påvisas ger Näkövammaisten liittos intressebevakningssakkunniga. FSS rehabiliteringsrådgivare ger råd på svenska.
Blinda har rätt till handikappbidragets högsta belopp. Som blind betraktas en person som saknar ledsyn och som på grund av synnedsättningen bara kan röra sig i en bekant miljö. Ledsyn saknas i regel då synförmågan är 0,04 eller mindre eller om synfältet har krympt till mindre än 10 grader åt alla håll, eller i motsvarande situationer.
Den som har lämnat sin egentliga invalidpension vilande kan utöver lönen beviljas ett handikappbidrag enligt det högsta beloppet, om personen innan pensionen lämnades vilande fick vårdbidrag för pensionstagare. Denna rättighet gäller inte personer som på grundval av blindhet får sjukpension från FPA enligt 12 § 4 mom. i folkpensionslagen. Utöver handikappbidraget enligt det högsta beloppet som betalas under den tid pensionen är vilande kan inte andra handi-kappbidrag eller vårdbidrag för pensionstagare betalas ut (se kapitel 10.7).
9.3 Vårdbidrag för pensionstagare

(Lagen och förordningen om handikappförmåner)
Med hjälp av vårdbidraget stöder FPA pensionstagare med långvarig sjukdom eller funktionsnedsättning för att de ska klara sig i vardagen och upprätthålla sin funktionsförmåga, samt för deras rehabilitering och vård. Vårdbidraget ersätter också delvis särskilda kostnader till följd av sjukdomen eller funktionsnedsättningen. Bidraget påverkas inte av pensionstagarens eller familjens inkomster eller egendom. Vårdbidrag kan också beviljas pensionstagare i institutionsvård. Vårdbidraget är skattefri inkomst.
Vårdbidrag för pensionstagare kan beviljas personer över 16 år som till exempel får:
sjuk- respektive invalidpension eller rehabiliteringsstöd som folkpension eller arbetspension, ålderspension eller förtida ålderspension som folkpension eller arbetspension, fortlöpande olycksfallspension eller ersättning på grundval av full arbetsoförmåga enligt den lagstadgade olycksfallsförsäkringen, trafikförsäkringen, lagen om skada, ådragen i militärtjänst eller lagen om olycksfall i militärtjänst, garantipension (se kapitel 10.6), motsvarande förmåner från utlandet.
Vårdbidrag beviljas inte en person som får delinvalidpension eller deltidspension, men då kan man vara berättigad till handikappbidrag för personer över 16 år.
Vårdbidrag kan beviljas pensionstagare som på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning har nedsatt funktionsförmåga i minst ett års tid och som därför behöver hjälp eller handledning och tillsyn. Behov av hjälp enbart i till exempel hushållssysslor och för uträttande av ärenden berättigar inte till bidrag. Med nedsatt funktionsförmåga avses inte detsamma som nedsatt arbetsförmåga. Särskilda kostnader kan höja bidraget med grundbelopp till ett bidrag med ett förhöjt belopp (se kapitel 9.4). Nedsättningen i funktionsförmågan och behovet av hjälp bedöms med avseende på personliga rutiner, hushållsarbete, uträttande av ärenden utanför hemmet, kommunikation, sociala färdigheter, kognitiva funktioner.
Det kan också anses finnas ett behov av hjälp, när en person är tvungen att klara sig utan hjälp, antingen med hjälpmedel eller med egen uthållighet, när rutinerna är mera tidskrävande än vanligt, när rutinerna medför säkerhetsrisker.
Vårdbidraget kan i allmänhet beviljas retroaktivt för högst sex månader. Vård-bidraget måste alltid ansökas separat när handikappbidraget upphör.
Stödbeloppen för år 2021:
Bidraget med grundbelopp 71,48 €/mån förutsätter att man behöver hjälp eller handledning och tillsyn minst varje vecka när det gäller aktiviteter i det dagliga livet. Enbart hjälpbehov i hushållssysslor och för uträttande av ärenden berättigar inte till vårdbidrag. 
Bidraget med förhöjt belopp 155,72 €/mån förutsätter att man dagligen behöver tidskrävande hjälp med ett flertal aktiviteter i det dagliga livet eller i betydande utsträckning behöver hand-ledning och tillsyn. 
Bidraget med högsta belopp 329,27 €/mån förutsätter att man har ett kontinuerligt behov av vård och tillsyn.
På ansökningsblanketten gäller det att så noggrant som möjligt ange behovet av hjälp och de särskilda kostnaderna. Tilläggsinformation om synskadades särskilda kostnader och hjälpbehov och hur dessa påvisas ger Näkövammaisten liittos intressebevakningssakkunniga eller FSS rehabiliteringsrådgivare (se kapitel 15).
Blinda är alltid berättigade till vårdbidraget för pensionstagare åtminstone till grundbelopp. Se kapitel 9.2 för definition av blindhet.
Till ansökan om vårdbidrag ska ett C-läkarutlåtande bifogas som är högst ett halvt år gammalt. Också ett 
B-utlåtande kan räcka, om där ingår tillräckliga uppgifter för att avgöra ärendet.
9.4 Kostnadsrelaterad förhöjning av bidrag med grundbelopp

När förutsättningarna för bidrag med grundbelopp uppfylls och de särskilda kostnaderna kan bedömas stiga till minst det förhöjda beloppet för bidraget, kan bidraget beviljas till förhöjt belopp. Det är bra att vara beredd på att kunna verifiera de särskilda kostnaderna genom att föra bok och spara kvitton för
alla utgifter som orsakas av synnedsättningen och långvarig sjukdom.
Som särskilda kostnader beaktas sådana behövliga, extra och fortlöpande kostnader som nedsatt funktionsförmåga orsakad av sjukdom eller skada medför, till den del personen själv svarar för 
kostnaderna.
Som särskilda kostnader kan beaktas kostnader för
1. hemvård, stödservice och hemsjukvård
2. vård och omsorg som uppkommer i samband med serviceboende eller stödboende
3. institutionsvård eller sjukhusvård (inte avgifterna för långvarig institutionsvård)
4. behandling som ges eller ordineras av läkare eller tandläkare
5. rehabilitering ordinerad av läkare
6. resor i samband med behandling eller rehabilitering som hänför sig till punkterna 4 och 5
7. läkemedel, kliniska näringspreparat och baskrämer som ordinerats för behandling av sjukdom.

9.5 Sjukdagpenning ersätter inkomstbortfall

(Sjukförsäkringslagen)

Sjukdagpenningen ersätter inkomstbortfall vid arbetsoförmåga som varar 
mindre än ett år. FPA kan börja betala ut sjukdagpenning om arbetsoförmågan har pågått utan 
avbrott under självrisktiden som vanligen är dagen för insjuknandet och följande 9 vardagar. Om man får lön under sjukledigheten betalar FPA dagpenningen till arbetsgivaren.
Till ansökan ska bifogas ett läkarutlåtande. Sjukdagpenningens belopp beräknas vanligen enligt 
arbetsinkomsterna. Även den som inte har arbetsinkomster kan få sjukdagpenning. Du kan räkna ut sjukdagpenningens belopp med FPA:s räknare (www.fpa.fi/berakningar).
När sjukdagpenning har betalats ut för 60 vardagar skickar FPA ett brev där det berättas om rehabiliteringsalternativen och anordnare. Om du är anställd och sjukdagpenning har betalats ut för 90 vardagar krävs det ett utlåtande om arbetsförmågan från företagsläkaren. Utlåtandet ska man själv lämna in till FPA. I allmänhet betalas sjukdagpenning i högst 300 vardagar (ungefär ett år). Efter det kan den sökande ha rätt till sjukpension.
Syftet med partiell sjukdagpenning är att stödja en person som inte är arbetsför att stanna kvar i eller återgå till arbetslivet. Det är ett frivilligt arrangemang mellan arbetstagaren och arbetsgivaren att arbetstagaren återvänder till ett deltidsarbete. De ska ingå ett tidsbegränsat avtal om deltidsarbete. Utöver ansökan krävs ett utlåtande av företagsläkaren eller ett B-läkarutlåtande av en läkare som känner till arbetsförhållandena. Arbetstiden måste minska med 40–60 procent jämfört med tidigare och en företagares arbetsmängd med 40–60 procent. Den partiella sjukdagpenningens belopp utgör hälften av sjukdagpenningen.
9.6 Specialvårdspenning under deltagande i barns sjukvård

Specialvårdsdagpenning kan sökas hos FPA för den tid man deltar i sjukhusvård eller hemvård som ansluter sig till sjukhus- eller poliklinikvård av sitt barn under 16 år. För att man ska få specialvårdspenning krävs det ett D-utlåtande av den läkare som behandlar barnet om hur svår sjukdomen är och om det är nödvändigt att en förälder deltar i vården. Specialvårdspenningen är avsedd att ersätta ett inkomstbortfall till följd av att man är förhindrad på heltid att utföra sitt arbete på grund av deltagande i vården och inte har arbetsinkomster för denna tid. Mer information www.kela.fi/web/sv/om-ditt-barn-insjuknar-
specialvardspenning.
9.7 Ersättningar för läkemedelskostnader

(Sjukförsäkringslagen, lagen om elektroniska recept)
FPA kan ersätta kostnader för läkemedel som en läkare, tandläkare eller sjukskötare har förskrivit för behandling av sjukdomen. Läkemedel ersätts för högst tre månader åt gången. Särskilt dyra läkemedel (priset per förpackning överstiger 1 000 euro) ersätts för högst en månad åt gången. Mer information www.kela.fi/web/sv/lakemedel.
I allmänhet får man ersättningen redan på apoteket när apoteket har kontrollerat ens rätt till ersättning från FPA:s tjänst för direktersättningsuppgifter. Det finns också sådana läkemedel på marknaden som inte berättigar till ersättning. Information om pris och ersättning för läkemedel och om sinsemellan utbytbara preparat finns på www.kela.fi/web/sv/soktjanst-for-lakemedel.
För läkemedel som ersätts av FPA får man ersättningen enligt sjukförsäkringslagen när de sammanlagda läkemedelskostnaderna har överskridit initial-självrisken på 50 euro per kalenderår. Initialsjälvrisken kan uppfyllas redan av ett enda läkemedelsköp eller av flera olika läkemedelsköp. Initialsjälvrisken gäller inte personer under 18 år.
När initialsjälvrisken har uppfyllts beräknas läkemedelsersättningen i procent av läkemedlets pris eller av det referenspris som fastställts för läkemedlet.
Ersättningskategorierna är grundersättning på 40 procent av läkemelets pris (de flesta läkemedel hör till denna grupp), lägre specialersättning på 65 procent av läkemedlets pris, högre specialersättning på 100 procent (med en självriskandel på 4,50 euro/läkemedel).
Rätt till specialersättning eller begränsad ersättning för ett läkemedel eller rätt till ersättning för ett kliniskt näringspreparat ska sökas hos FPA med ett B-läkarutlåtande. Rätt till ersättning kan beviljas om de medicinska villkoren uppfylls. Den sökande får då ett nytt FPA-kort med anteckning om ersättningsrätten och en eventuell tidsbegränsning. I samband med köp av läkemedel kontrollerar apoteket rätten till ersättning elektroniskt från FPA, så ersättning kan erhållas även om man inte skulle ha det nya FPA-kortet. Specialersättning kan betalas för läkemedel som köps efter att B-läkarutlåtandet har kommit in till FPA.
Kostnaderna för receptbelagda läkemedel har en årssjälvrisk, ett så kallat takbelopp, som år 2021 är 579,78 euro. När årssjälvrisken har uppfyllts betalar patienten 2,50 euro per läkemedel som ersätts. Läkemedel som sjukförsäkringen inte ersätter ingår inte i takbeloppet. Initialsjälvrisken bidrar till takbeloppet för läkemedel. Apoteket kommer att informeras om överskridandet av din årliga självrisk i samband med läkemedelsköp. Tilläggsersättningen erbjuds omedelbart på apoteket.
9.8 Självrisken för resor inom hälsovården

(Sjukförsäkringslagen)
Självriskandelen för resor på grund av sjukdom eller rehabilitering är 25 euro för en enkelresa år 2021. Den årliga självrisken för resor (det så kallade takbeloppet) är 300 euro. FPA följer den årliga självrisken. Även nödvändiga resekostnader som är lägre än självrisken ackumulerar summan för det årliga takbeloppet. Resekostnaderna kan vara patientens egna, en ledsagares eller familjemedlems. Resekostnaderna ansöks och behandlas dock alltid med klientens personbeteckning. Familjemedlemmarnas resekostnader ska ha samband med patientens vård och motiveras av läkaren. Mer information www.kela.fi/web/sv/resor.
Från FPA kan man söka ersättning för resor i anslutning till offentlig eller privat sjukvård. Även resor för rehabilitering ersätts, om rehabiliteringen baserar sig på ett beslut om rehabilitering av FPA eller den offentliga hälsovården (se kapitel 6.3.4).
FPA betalar vanligen ersättning enligt förmånligaste färdsättet till närmaste läkare, undersöknings- eller vårdanstalt. Som närmaste vårdanstalt räknas vanligen huvudhälsocentralen på hem- eller vistelseorten eller närmaste universitetssjukhus. Om patienten i samband med ett läkarbesök också ska till apoteket, kan FPA ersätta de extra kostnaderna till närmaste apotek. En separat resa till apoteket enbart för att inhandla 
läkemedel ersätts dock inte.
För resor under 100 km med kollektivtrafik eller egen bil till en vårdenhet inom den offentliga hälsovården behöver vanligtvis inte kvitton eller någon utredning över behovet att använda egen bil bifogas. Det är dock lämpligt att behålla kvittot tills beslutet har fattats. Det är möjligt att få ersättning på 0,20 €/km för kostnaderna för att använda egen bil. Även då är självrisken 25 euro för en enkelresa. Om man behöver en taxi, egen bil (resans längd över 100 km) eller något annat särskilt färdmedel, ska personalen på vårdenheten motivera dess användning med ett separat intyg (SV67). För bruket av särskilda färdmedel kan hälsovården skriva ut ett intyg för en viss tid eller tills vidare. Intyget gäller för alla resor till enheter inom den offentliga hälsovården.
Taxi ska beställas från förmedlingscentret

En kund som har rätt att använda taxi som ersätts av FPA ska beställa taxin från det egna sjukvårdsdistriktets beställningsnummer. Läs mer www.kela.fi/web/sv/sa-har-bestaller-du-taxi. Beställningen ska göras senast kl. 14.00 dagen före resan. Resan beställs också då från det centraliserade beställningsnumret när behovet av taxi är plötsligt eller man har glömt att beställa taxi dagen innan. Med ett enda beställningssamtal kan du beställa alla kända resor för de följande 14 dagarna.
Du får reseersättningen redan i taxin och självrisken är högst 25 euro. Beställs resan inte från sjukvårdsdistriktets beställningsnummer måste man betala hela priset själv. FPA ersätter inte dessa resor retroaktivt och resorna räknas inte in i den årliga självriskandelen.
Hälsovårdsintyg för resa med taxi

För resa med taxi ska man ha intyg SV67 från hälsovården, intyget för reseersättning. Resan kombineras inte med andra kunders resor om hälsovårdsmyndigheten har antecknat rätt till privat taxi.
Rätt att anlita bekant taxi
Rätt att anlita en bekant taxichaufför har barn under 16 år som reser ensamma (ingen samåkning med andra kunder), svårt sjuka barn (ingen samåkning med andra kunder).
För andra bedöms rätten från fall till fall. Om hälsotillståndet kräver särskild hjälp, handledning eller tillsyn under transporten, kan ärendet utredas genom att ringa FPA:s servicenummer 020 692 204.
Även skjutsen med bekant taxi kan kombineras med andra kunders resor om hälsovården inte har beviljat rätt till privat taxi.

9.9 Takbeloppet inom hälsovården

(Lagen om klientavgifter inom social- och hälsovården)
Det finns ett årligt takbelopp på 683 euro per kalenderår för avgifter inom den offentliga hälsovården. Takbeloppet är personligt, men avgifter som tas ut för familjemedlemmar under 18 år kan slås ihop med den ena vårdnadshavarens kostnader. Efter att det årliga takbeloppet har uppnåtts är tjänsterna inom den öppna vården i allmänhet avgiftsfria till årets slut.
I takbeloppet beaktas avgifter för:
läkarbesök vid hälsocentralen, fysioterapi, serievård, besök på sjukhusets poliklinik, dagkirurgisk vård, kortvarig institutionsvård inom såväl social- som hälsovården, natt- och dagvård, rehabiliteringsvård.
I takbeloppet inräknas inte avgifter för tandvård, sjuktransport, läkarintyg, laboratorieundersökningar och bilddiagnostisk (exempelvis röntgen, ultraljud och magnetröntgen) på remiss av privatläkare och inte heller inkomstbundna avgifter. Lagen om klientavgifter förnyas och från och med början av 2022 utökas antalet avgifter som ackumuleras i takbeloppet.
Man måste själv följa takbeloppet. För detta ändamål finns det uppföljningskort som fås på hälsocentralen eller sjukhuset. Originalkvitton ska emellertid sparas, eftersom de måste kunna visas upp vid behov för att få ett intyg över att takbeloppet har uppnåtts. Intyget ges av hälsocentralen eller någon annan enhet inom den offentliga hälsovården.

Märk att förbrukningsartiklar och hjälpmedel för långvarigt behov som den behandlande läkaren har ordinerat ska överlåtas avgiftsfritt av hälsocentralen till dem som behöver sådana. Sådana förbrukningsartiklar och hjälpmedel är till exempel artiklar för diabetiker (blodsockerremsor, testremsor för urinundersökning, insulinsprutor osv.), för stomi-patienter, för vård av ben- och liggsår samt blöjor, katetrar och urininsamlare.
9.10 Beskattning

(Inkomstskattelagen)

9.10.1 Avdrag för nedsatt skattebetalningsförmåga

Har skattebetalningsförmågan blivit väsentligt nedsatt, med beaktande av den skatteskyldiges och familjens disponibla inkomster och förmögenhet kan man kräva avdrag på grund av nedsatt skattebetalningsförmåga. Särskilda skäl kan vara exempelvis försörjningsplikt, arbetslöshet eller sjukdom. Personens eller familjens helhetssituation inverkar på avdraget.
Väsentligen nedsatt skattebetalningsförmåga enbart på grund av sjukdom kan utgöra grund för avdrag om den skatte-skyldiges och familjemedlemmarnas sammanlagda sjukdomskostnader under skatteåret uppgår till minst 700 euro. Dessutom ska sjukdomskostnaderna uppgå till minst 10 procent av det sammanlagda beloppet för den skattskyldiges kapital- och förvärvs-inkomster. Avdragets belopp är avhängigt av utgifterna för sjukdomen och summan av de sammanlagda inkomsterna. Avdragets belopp är högst 1 400 euro.

Mer information www.vero.fi/sv/privatpersoner/.

9.10.2 Invalidavdrag

Invalidavdrag beviljas en person som har en bestående skada eller sjukdom med en invaliditetsgrad på minst 30 procent. När man ansöker om invalidavdrag för första gången, ska man ange invaliditets-graden till skatteförvaltningen med blankett 50A i punkt 12. Bifoga ett läkarintyg eller annan motsvarande utredning av invaliditetsgraden. I fortsättningen gör skatteförvaltningen avdraget automatiskt. Om invaliditetsgraden förändras, ska ett nytt läkarintyg skickas till skatteförvaltningen.
Invaliditetsgraden hos personer som får full invalidpension anses vara 100 procent och hos personer som får delinvalid-pension 50 procent, om den inte med läkarintyg intygas vara högre. Rätten till invalidavdrag består även efter att  invalidpensionen har övergått i ålderspension.

I statsbeskattningen är det fulla invalidavdraget 115 euro. Summan dras av från inkomstskatten till staten och fås alltså också på pensionsinkomster. I kommunal-beskattningen är det fulla invalidavdraget 440 euro av förvärvsinkomsterna. Mer information www.vero.fi/sv/privatpersoner/.
9.10.3 Hushållsavdrag

Den som köper tjänster till hemmet eller sin fritidsbostad får dra av en del av kostnaderna i beskattningen. Avdrag beviljas för sedvanligt hushålls-, omsorgs- eller vårdarbete, underhåll och ombyggnad samt för installations- och rådgivningstjänster som hänför sig till informationsteknik. Dessutom kan man få avdrag för hushålls-, omsorgs- eller vårdarbete i en privat servicebostad, förutsatt att arbetet utförs av en privat tjänsteleverantör i privata utrymmen. Avdraget beviljas även för arbete i den skattskyldiges föräldrars eller partnerns föräldrars hem eller fritidsbostad. Avdraget beviljas samma år som arbetsersättningen eller lönen och lönebikostnaderna har betalats.
Som hushållsavdrag kan man år 2021 dra av 15 procent av lönen inklusive lönebikostnader eller 40 procent av den arbetsersättning som man har betalat en företagare eller ett företag som hör till förskottsuppbördsregistret. Hushålls-avdrag beviljas enbart för arbetets andel, inte för material eller resekostnader. Hushållsavdragets maximibelopp 2021 är 2 250 euro om året. I avdraget ingår en självrisk på 100 euro. Makar kan få hushållsavdrag på sammanlagt 4 500 euro.
Hushållsavdrag beviljas inte om det företag som utför arbetet inte hör till förskottsuppbördsregistret eller om man för arbetet har fått bland annat en servicesedel, stöd för närståendevård eller understöd för reparationer i bostaden. Avdraget beviljas inte heller om arbetsersättningen betalas till andra än privatpersoner eller företag. Ersättning som betalas för sedvanligt hushålls-, omsorgs- eller vårdarbete till ett allmännyttigt samfund berättigar dock till avdrag. Det lönar sig alltid att på förhand ta reda på om ett arbete man låtit utföra berättigar till hushållsavdrag. Mer information www.vero.fi/sv/privatpersoner/.
9.10.4 Momsfria socialtjänster

En privat serviceproducent får sälja socialtjänster utan mervärdesskatt, om verksamheten övervakas av socialmyndigheterna och tjänsten säljs till en person i behov av socialvård med nedsatt funktionsförmåga. Serviceproducenten och klienten ska utarbeta en serviceplan och ett serviceavtal om att servicen produceras som socialvårdstjänst. När klienten köper tjänsten direkt av en privat serviceproducent ansvarar serviceproducenten för att villkoren för momsfrihet uppfylls. Närmare uppgifter ger skattebyråerna.
9.11 Allmänt bostadsbidrag

(Lagen om allmänt bostadsbidrag)
Hushåll med låga inkomster kan få allmänt bostadsbidrag för att minska 
boendeutgifterna. Ett hushåll består av de personer som bor i samma bostad. Bostadsbidraget beviljas hushållet gemensamt. Egendom inverkar inte på det allmänna bostadsbidraget, däremot beaktas kapitalinkomster. Minderåriga barns inkomster inverkar inte på bostadsbidraget, utom då barnet är den som söker bidrag antingen ensam eller med sin partner.

Det allmänna bostadsbidraget uppgår till 80 procent av skillnaden mellan de godtagbara boendeutgifterna och bassjälvriskandelen. I lagen finns bestämmelser om högsta godtagbara boendeutgifter, och på dessa inverkar hushållets storlek och i vilken kommun bostaden är belägen. Om en person med funktionsnedsättning behöver mer utrymme på grund av utrymmeskrävande hjälpmedel eller en assistent kan FPA godkänna högsta boendekostnader enligt hushållets storlek utökat med en person. Det allmänna bostadsbidraget söks hos FPA.  Bostadsbidragets belopp kan uppskattas på www.fpa.fi/berakningar.
Bostadsbidraget justeras en gång om året. Justeringar görs på grund av förändrade förhållanden i hushållet, om till exempel inkomsterna minskar med minst 200 euro i månaden eller stiger med 400 euro i månaden eller mera. Bidragstagaren ska själv anmäla ändrade förhållanden.
9.12 Bostadsbidrag för pensionstagare

(Lagen om bostadsbidrag för pensionstagare)
Bostadsbidrag för pensionstagare betalas ut av FPA till pensionärer med små inkomster. Alla pensionärer, till exempel deltidspensionärer, har dock inte rätt till bostadsbidrag för pensionstagare. De kan i så fall ansöka om allmänt bostads-bidrag.
Bostadsbidraget för pensionstagare är 85 procent av de boendeutgifter som ska beaktas, minskade med bassjälvriskandelen och den tilläggssjälvriskandel som fastställs enligt inkomsterna. 
Bostadsbidragets belopp beror förutom på boendekostnaderna på den sökandes familjeförhållanden samt inkomster och förmögenhet. Bostad i eget bruk betraktas inte som egendom. Bostadsbidraget för pensionstagare är skattefri inkomst. Det kan utbetalas retroaktivt för högst ett halvt år. Bostadsbidrag kan också betalas ut till personer i offentlig institutionsvård i högst nio månader, om boendekostnaderna kvarstår.

Bostadsbidraget omprövas alltid när det sker någon förändring i omständigheterna eller minst vartannat år. Bidragstagaren är själv skyldig att anmäla ändringar i sina omständigheter till FPA.
9.13 Utkomststöd söks hos FPA

(Lagen om utkomststöd)
En person eller familj som är bosatt i Finland och vars inkomster eller tillgångar inte räcker till de nödvändiga utgifterna i det dagliga livet, såsom mat och boende, kan vara berättigad till utkomststöd. I regel betraktas alla tillgängliga inkomster och tillgångar som inkomster. Utkomststödet är avsedd att vara en kortfristig förmån och dess syfte är att hjälpa personer komma över tillfälliga svårigheter, förebygga att sådana uppstår och främja självständigheten.

Det grundläggande utkomststödet ska sökas hos FPA. Rätten till grundläggande utkomststöd beslutas genom att bedöma den sökandes behov enligt lagen om utkomststöd genom en beräkning av inkomster och utgifter. Det att det grundläggande utkomststödet betalas ut i sista hand innebär att man först ska ansöka om alla andra förmåner som man eventuellt är berättigad till.
Mer information www.kela.fi/web/sv/utkomststod.
Kompletterande utkomststöd söks hos socialväsendet i den egna kommunen. Till det kompletterande utkomststödet räknas boendeutgifter som inte ingår i det grundläggande utkomststödet och utgifter på grund av en persons eller familjs särskilda behov eller förhållanden som ansetts behövliga för tryggande av försörjningen eller främjande av förmågan att klara sig på egen hand. Ytterligare beviljar kommunerna på grunder som de själva beslutar ett förebyggande utkomststöd. Dess syfte är att främja den sociala tryggheten och förmågan att klara sig på egen hand samt förebygga marginalisering och långvarigt beroende av utkomststöd.
9.14 Ekonomisk rådgivning och skuldrådgivning samt social kreditgivning

(Lagen om social kreditgivning, lagen om ekonomisk rådgivning och skuldrådgivning)
Ekonomi- och skuldrådgivningen är en lagstadgad, för kunderna avgiftsfri tjänst. Rådgivningen ordnas av rättshjälpsbyråerna. Mer information https://oikeus.fi/talousjavelkaneuvonta/sv/index.html.
Kommunerna kan när de så önskar bevilja sociala krediter som ett element i socialvården. Sociala krediter är avsedda för låginkomsttagare och mindre bemedlade personer som inte kan få kredit på rimliga villkor, men som har förmåga att klara av återbetalningen av krediten.

10 Pensionsskyddet

(Folkpensionslagen, arbetspensionslagarna)
10.1 Kort om pensionerna

Det lagstadgade pensionssystemet består av arbetspension och de pensioner som FPA betalar (folkpension och garantipension). Arbetspensionen tjänas in genom arbete. Folkpensionen kompletterar utkomsten när den intjänade arbetspensionen är liten. Garantipensionen säkerställer en minimipension för personer som bor i Finland.
Arbetspensionssystemet omfattar följande pensioner:
Ålderspensionen är en förmån som gör det möjligt för äldre att lämna arbetslivet. Partiell förtida ålderspension är möjlig vid 61 års ålder eller senare. Invalidpensionen ersätter förlust av förvärvsinkomster på grund av långvarig arbetsoförmåga. Rehabiliteringsstödet är en tidsbegränsad invalidpension.
Arbetslivspension kan sökas vid 63 års ålder när man har arbetat i minst 38 år i uppgifter som medför slitage och belastning och arbetsförmågan är nedsatt.
Familjepension betalas till efterlevande partner och minderåriga barn när förutsättningarna uppfylls. Det lagstadgade obligatoriska pensionsskyddet kan man själv komplettera med kompletterande pensionsskydd.
Mer information om arbetspensioner www.tyoelake.fi/sv/kontaktuppgifter/, www.kela.fi/web/sv/folkpensioner.

10.2 Ansökan om ålderspension

Ålderspension ska sökas. På en och samma gång kan man ansöka om både arbets- och folkpension.
Ålderspensionen börjar tidigast vid ingången av den månad som följer på den månad då arbetstagaren har nått den ålder som krävs för ålderspension och lämnat det arbete från vilket ålderspension söks. En företagares ålderspension börjar vid ingången av den månad som följer på den månad då företagaren har nått den ålder som förutsätts för ålderspension. Företagarverksamheten behöver inte avslutas.
Sjukpensionen omvandlas automatiskt till ålderspension, också sjukpension som betalas ut på grund av blindhet (pension enligt folkpensionslagen 12.4, se kapitel 10.3). Pension som tjänats in för arbete vid sidan om sjukpension betalas ut på ansökan.
Handikappbidraget upphör när ålderspensionen börjar. Vårdbidrag för pensionstagare ska ansökas separat (se kapitel 9.3). Folkpensionens belopp beror på arbetspensionsbeloppet. Det går endast att ansöka om utbetalning av pension som tjänats in för arbete vid sidan av ålderspension i den egna åldersgruppens övre gräns för försäkringsskyldigheten (68–70 år). I det här fallet behöver man inte sluta arbeta.

10.3 Folkpension från FPA

Den som bor i Finland och inte alls har någon arbetspension eller vars arbetspension blir liten kan få folkpension. Folkpensionen minskar i takt med att arbetspensionen ökar. Folkpensionens belopp kan också påverkas av tid man har bott utomlands. Full folkpension för ensamboende är 665,29 €/mån. Från folkpensionssystemet utbetalas ålderspension till personer som fyllt 65 år. Åldersgränsen för ålderspension för personer födda 1965 och senare är knuten till pensionsåldern i enlighet med arbetspensionslagarna.
Om du går i pension innan du uppnått 65 års ålder och arbetspensionen är liten kan du få folkpensionens ålderspension i förtid (denna möjlighet finns inte för dem som är födda 1962 och senare). Den sökande kan besluta om han eller hon ska ansöka om folkpension direkt vid övergången i arbetspension eller när den egentliga pensionsåldern uppnås. Om man ansöker om folkpension först efter att den egentliga pensionsåldern uppnås, görs inga förtidsminskningar. Sjukpension som beviljas på grundval av blindhet (folkpensionslagen 12.4) kan erhållas fram till att man uppnår 65 års ålder (pensionsåldern för personer som fötts 1965 och senare enligt arbetspensionslagarna), varvid pensionen som betalas ut på grund av blindhet blir folkpension. Mer information www.kela.fi/web/sv/folkpensioner.
10.4 Arbetspension enligt tiden i förvärvsarbete och förvärvsinkomsterna

Arbetspension får den som har tjänat in pension på grund av arbetsinkomst från anställningsförhållande eller som företagare. Du kan få arbetspension som ålderspension från den lägsta pensionsåldern i din åldersklass, i allmänhet mellan 63 och 65 år. Arbetspensionens belopp utgår från förvärvsinkomsterna. 
Den privata sektorns arbetspensions-anstalter skickar dig ett pensionsutdrag i regel vart tredje år. I utdraget redovisas din arbetshistoria och den intjänade pensionen. Du kan be om arbetspensionsutdrag från din egen arbetspensionsanstalt. Utdraget kan också när som helst läsas på nätet på webbplatsen av din egen arbetspensionsanstalt eller på webbplatsen www.arbetspension.fi. För att få fram din egen information ska du logga in i tjänsten, t.ex. med dina personliga nätbankskoder.
En företagare ansvarar själv för sin pensionsförsäkring. Företagaren ska försäkra sin företagarverksamhet i enlighet med lagen om pension för företagare (FöPL). Företagaren kan ta sin pensionsförsäkring antingen från ett arbetspensions-försäkringsbolag eller från en pensionskassa, om det finns en sådan i den 
aktuella branschen. Företagares pensionsförsäkring grundar sig på FöPL-arbetsinkomsten. Det lönar sig att dimensionera den rätt, eftersom den bland annat inverkar på beloppet för den kommande pensionen, på dagpenningar enligt sjukförsäkringslagen och på eventuell arbetslöshetsersättning. Närmare information fås från pensionsbolagen och från Näkövammaisten liittos företagar-rådgivning, och på svenska från FSS rehabilitering.

10.5 Pension på grund av blindhet

Blinda (se kapitel 9.2 för definition) bör ha rätt till sjukpension enligt 12 § 4 mom. i folkpensionslagen. Pension enligt detta moment berättigar till inkomstrelaterade sjuk-, arbetslöshets- och föräldraförmåner samt till arbetsförvaltningens tjänster och också till att utföra lönearbete utan inkomstbegränsningar. Om en person som får invalidpension på grund av blindhet också får garantipension, är inkomstgränsen för garantipensionen 837,59 euro i månaden.
En blind persons pension är pensionsavhängig, vilket innebär att t.ex. invalidpension enligt arbetspensionslagarna minskar på pensionen på grund av blindhet. Också en del förmåner, såsom 
arbetslöshetsförmåner, är pensions-avhängiga och minskar med pensionsbeloppet. En blind person som får sjukpension från FPA på andra lagstadgade grunder än den som nämns ovan, kan be att FPA ser över beviljandegrunderna. Detta kan göras retroaktivt för högst ett halvt år.
10.6 Garantipension

(Lagen om garantipension)
Garantipensionen (837,59 €/mån. 2021) förbättrar utkomsten för pensionärer med de lägsta inkomsterna. Om pensionstagarens alla pensioner före beskattningen sammanlagt är högst 830,83 euro i månaden, betalas den resterande delen ut som garantipension. Inkomstgränsen och minimipensionen blir dock lägre om personen har gått i förtida ålderspension. På garantipensionens belopp inverkar alla andra pensioner personen får, också pensioner från utlandet. Om en person får pension på grundval av blindhet kan man med garantipension förtjäna högst lika mycket som den gällande inkomstgränsen (se kapitel 10.7). År 2021 är inkomstgränsen 837,59 euro per månad.
Garantipensionen beaktas som inkomst bland annat vid fastställande av bostadsstöd och utkomststöd. Garantipension kan sökas från FPA och beviljas retroaktivt för högst sex månader.
En garantipensionstagare är berättigad till sjukdagpenning, om personen är under 68 år, arbetar 
efter att ha gått i pension och som pensionär drabbas av arbetsoförmåga i detta arbete, om garantipensionen har beviljats på basis av sjukpension för blinda eller personer med nedsatt rörlighet enligt 12 § 4 mom. i folkpensionslagen, om garantipensionen har beviljats på basis av full arbetsoförmåga enligt olika lagar.
En garantipensionstagare har i allmänhet rätt till rehabiliteringspenningförmån. Rätten gäller däremot inte personer som beviljats garantipension på grundval av att ha uppnått den nedre gränsen för den fastställda åldern för ålderspension enligt 11 § i lagen om pension för arbetstagare och får ålderspension eller förtida ålderspension. Rätten gäller inte heller invandrare som fyllt 65 år.

Rehabiliteringspenningen för blinda arbetstagare som får sjukpension och garantipension enligt 12 § 4 mom. i folkpensionslagen fastställs i första hand på basis av förvärvsinkomsterna. I andra hand kan rehabiliteringspenningen fastställas på basis av tidigare förmåner och i sista hand på basis av minimibeloppet. I detta fall inverkar garantipensionen inte på rehabiliteringspenningens belopp.
Garantipensionen kan dras in av särskilda skäl. Som särskilt skäl kan anses när pensionstagaren annars går miste om en större förmån som betalas ut från annat håll. För att garantipensionen ska dras in, måste pensionstagaren skriftligt begära att den ska upphöra. Om garantipensionen upphört på begäran, kan den på basis av en ansökan beviljas på nytt. Läs mer www.kela.fi/web/sv/folkpensioner.
10.7 Pensionstagares rätt till förvärvsinkomster och att lämna pensionen vilande

(Lagen om främjande av sjukpensionärers återgång i arbete)

Den som får ålderspension kan arbeta utan begränsningar, men arbetsinkomsterna inverkar då även på beskattningen av pensionen och på eventuella bostadsbidrag. Om sjukpension har beviljats på grund av blindhet eller rörelsehinder och personen dessutom får garantipension, kan personen förtjäna högst 837,59 euro i månaden utan att detta påverkar garantipensionen. Om inkomstgränsen överskrids blir garantipensionen vilande. Den sjukpension som beviljas på grundval av blindhet påverkas inte av förvärvsinkomsten.
Arbets- och företagsinkomster inverkar på sjuk- respektive invalidpensionen både inom folk- och arbetspensions-systemet, på pensionstagarens bostadsbidrag och på beskattningen av pensionerna. Med denna invalidpension som arbetspensionsanstalten beviljar kan man förtjäna 40 % av den genomsnittliga inkomsten före pensionen, dock minst 837,59 euro i månaden (2021). FPA:s sjukpension kan ge högst 837,59 euro per månad (2021). Detta gäller inte personer som erhåller sjukpension enligt 12 § 4 mom. i folkpensionslagen. Den personliga inkomstgränsen kan kontrolleras hos arbetspensionsanstalten innan man börjar arbeta. Om förvärvsinkomsterna överstiger gränserna, kan pensionen lämnas vilande i minst tre månader och högst två år. Utbetalningen återupptas när pensionstagaren slutar arbeta eller förvärvsinkomsterna minskar så att de ligger under de nämnda inkomstgränserna. Pensionsanstalten ska 
informeras om läget.
Den som lämnar sin pension vilande betalas handikappbidrag till det högsta beloppet på 422,58 euro i månaden för den tid som utbetalningen av pensionen varit avbruten. Handikappbidraget betalas endast ut till dem som innan pensionen lämnades vilande fick vårdbidrag för pensionstagare. Även den som lämnar pensionen vilande har fortfarande rätt till bostadsbidrag för pensionstagare.
11 Nedsatt syn och arbete

(Lagen om offentlig arbetskrafts- och företagsservice, statsrådets förordning om offentlig arbetskrafts- och företagsservice, lagen om Folkpensionsanstaltens rehabiliterings-förmåner och rehabiliteringspenningförmåner, lagen om främjande av sjukpensionärers återgång i arbete, diskrimineringslagen)

Sysselsättningstjänsterna vid Näkövammaisten liitto och FSS rehabiliteringsrådgivare erbjuder avgiftsfri rådgivning och praktisk vägledning i olika skeden av studierna och arbetslivet: valet av yrke, studier, sysselsättning, fortsatt arbete, företagarverksamhet och för individuella anpassningslösningar och hjälpmedels-ärenden för arbete och studier. Råd ges också om möjligheterna till yrkes-
rehabilitering, anpassningslösningar och stödformer relaterade till rehabilitering samt i pensionsfrågor.
I ärenden som gäller arbetslöshetsskyddet och begäran om omprövning biträds Näkövammaisten liitto av anställda inom Sysselsättningstjänsterna och vid behov en rättstillsynsjurist. Du kan också kontakta Sysselsättningstjänsterna och rättstillsynsjuristen om du misstänker att du diskriminerats i arbetslivet, vid jobbsökning eller i studierna på grund av din funktionsnedsättning. Mer information på finska www.nkl.fi/tyo.
11.1 Anpassningar i arbetet och yrkesinriktad rehabilitering
Vid utredning av belastningsfaktorer är det viktigt att kartlägga den individuella arbetssituationen och att undersöka den funktionella synen. Efter kartläggningen går man vidare till individuella anpassande lösningar som minskar eller avlägsnar belastningen i arbetet och på arbetsplatsen.
Enligt 15 § i diskrimineringslagen ska arbetsgivare göra sådana ändamålsenliga och rimliga anpassningar som behövs i det enskilda fallet för att göra det möjligt för personer med funktionsnedsättning att på lika villkor som andra arbeta, klara av sina arbetsuppgifter och avancera i arbetet. Rimliga anpassningar är individuella åtgärder som vidtas i en konkret situation för en specifik person. Rimliga anpassningar är inte samma sak som allmänna tillgänglighetsåtgärder. Rimliga anpassningar och allmänna 
åtgärder för att öka tillgängligheten kompletterar varandra.
I arbetslivet kan anpassningar handla om arbetsförhållandena, hur arbetet eller arbetsuppgifterna organiseras, arbetsmetoder, hjälpmedel samt ordnande av utbildning och handledning i arbetet med beaktande av de individuella behoven av personen med funktions-nedsättning. I praktiken kan anpassningar omfatta till exempel åtgärder för tillgänglighet på arbetsplatsen, ändring av belysning på arbetsytor, flytt av arbetsstationen till en mer tillgänglig plats eller installering av ett skrivbord eller arbetsutrustning som passar en arbetstagare med funktionsnedsättning. För att säkerställa tillgången till information kan olika datatekniska lösningar komma i fråga som anpassning. I vissa situationer kan också arbetstidsarrangemang för att möjliggöra arbete för en person med funktionsnedsättning vara en rimlig anpassning i den mening som avses i paragrafen.
Karaktären av arbetsgivarens verksamhet inverkar på hurdana anpassningar i praktiken är möjliga och således lämpliga och rimliga på det sätt som avses i paragrafen. Eventuella anpassningar som en person med funktionsnedsättning behöver får inte påverka anställningsbeslutet vid rekrytering. Om den mest behöriga arbetssökande har en funktionsnedsättning, är åsidosättande av denna person på grund av skyldigheten till rimliga anpassningar diskriminering som avses i lagen (se kapitel 11.4).
Fungerande och tillgängliga tjänster inom företagshälsovården är en viktig faktor med tanke på hur man orkar i sitt arbete och för arbetshälsan. Enligt lagen om företagshälsovård ska företagshälsovården samordna vård- och rehabiliteringsåtgärder i anknytning till arbetsförmågan och återgång till arbetet och göra det lättare för arbetstagare med nedsatt funktionsförmåga att klara sig i arbetet. De anpassande lösningarna i arbetet och arbetsmiljön är mycket individuella och det är därför viktigt att den synskadade arbetstagaren själv är med och planerar åtgärderna. Det är viktigt att en arbetstagare eller företagare känner till lösningar och möjligheter i sin egen situation. De praktiska lösningarna på arbetsplatsen blir möjliga när man berättar om dem exempelvis för företagsläkaren och chefen vid förhandlingarna om arbetsförmågan.
För att en synskadad person ska kunna fortsätta i sitt arbete och orka arbeta är det viktigt att identifiera och erkänna de verkliga orsakerna till problemen i arbetet, att agera i enlighet med det och se till att personen får tillgång till åtgärderna inom den yrkesinriktade rehabiliteringen. Yrkesinriktad rehabilitering med sina många åtgärder syftar till att bevara och förbättra arbetsförmågan för arbetstagare, företagare, arbetslösa, arbetssökande och studerande.
Yrkesinriktad rehabilitering ordnas av FPA och arbetspensionsanstalterna. Den syftar till att stödja och förbättra arbets- och förvärvsförmågan och att förhindra arbetsoförmåga. De yrkesinriktade rehabiliteringsåtgärderna syftar till att göra det möjligt att delta i arbetslivet, att stanna kvar i arbetslivet och att återvända till arbetslivet efter exempelvis en längre sjukledighet. Åtgärderna kan inledas, och inleds i allmänhet, med en yrkesinriktad rehabiliteringsutredning som hör till FPA:s yrkesinriktade rehabilitering. Som yrkesinriktad rehabilitering kan FPA ordna följande yrkesinriktade rehabilitering: yrkesinriktad rehabilitering för unga (https://www.kela.fi/web/sv/yrkesinriktad-rehabilitering-for-unga), yrkesinriktad rehabiliteringsutredning (https://www.kela.fi/web/sv/rehabiliteringsutredning), utbildning (https://www.kela.fi/web/sv/utbildning), sysselsättningsfrämjande yrkesinriktad rehabilitering (https://www.kela.fi/web/sv/sysselsattningsframjande-yrkesinriktad-rehabilitering), yrkesinriktad KIILA-rehabilitering för personer i arbetslivet (https://www.kela.fi/web/sv/kiila-rehabilitering), yrkesinriktade rehabiliteringskurser (https://www.kela.fi/web/sv/yrkesinriktade-rehabiliteringskurser) och utbildningsprövning (https://www.kela.fi/web/sv/utbildningsprovning). Som yrkesinriktad rehabilitering ordnar arbetspensionsanstalterna rådgivning och handledning, arbetsprövning, yrkes-
träning, omskolning och näringsstöd.
Åtgärder med anpassande lösningar och yrkesinriktad rehabilitering kan inte i alla fall förbättra eller bevara arbetsförmågan. Arbetstagaren kan bli arbetsoförmögen i förhållande till sitt eget arbete eller vedertagna yrke.
11.2 Att söka invalidpension
Diskutera frågan med din behandlande läkare och kontakta din egen pensionsanstalt som kan ge dig en uppskattning av invalidpensionens storlek och anvisningar om hur du ska gå till väga. Den blivande invalidpensionens belopp avviker från den intjänade pensionen enligt arbetspensionsutdraget eftersom invalidpensionen också räknar med den så kallade pensionsandelen för återstående tid. Det lönar sig också att be pensionsanstalten om en uppskattning av förvärvsinkomstgränsen, alltså hur mycket du får förtjäna vid sidan om full invalidpension. Då kan du uppskatta din utkomst under invalidpension. En motsvarande uträkning kan man också be att få för delinvalidpension.
Arbetsoförmågan fastställs alltid av en läkare. Invalidpension ska ansökas hos arbetspensionsanstalten. Innan pensionsanstalten fattar ett beslut om invalidpension utreds arbetstagarens rätt till yrkesinriktad rehabilitering enligt arbetspensionslagarna. Märk att arbetslöshet inte är en grund för invalidpension, man måste ha nedsatt arbetsförmåga.
11.3 Invalidpension och delinvalidpension
Invalidpensionen ersätter förvärvsinkomster som förloras på grund av långvarig arbetsoförmåga. Vid full invalidpension måste arbetsförmågan minskas med minst 3/5. Denna bedömning görs av läkaren i B-utlåtandet. I helhetsbedömningen beaktas också socialekonomiska faktorer, såsom den sökandes utbildning, arbetshistorik och ålder. I allmänhet får man sjukdagpenning i 300 dagar innan man får invalidpension. Full invalidpension kan beviljas tills vidare eller kallas rehabiliteringsstöd och beviljas på viss tid. Delinvalid-pension beviljas antingen tills vidare eller för en viss tid som partiellt rehabiliteringsstöd. Delinvalidpensioner är möjliga endast i arbetspensionssystemet och kan alltså inte fås som folkpension.
I folkpensionssystemet betalas det ut sjukpension om man inte har någon annan pension eller pensionen är liten. Pensionsbeloppet beror också på hur länge personen i fråga har bott i Finland.
Delinvalidpensionen är avsedd för personer som fortfarande kan fortsätta sitt förvärvsarbete trots sin sjukdom. Vid delinvalidpension ska arbetsförmågan vara nedsatt minst 2/5, och detta ställningstagande gör läkaren i B-utlåtandet. Delpensionens belopp är hälften av full invalidpension. Också arbetslösa som trots sin sjukdom kan arbeta kan få del-invalidpension. I det fallet kan man till sin delinvalidpension få arbetslöshetsdagpenning som minskats med delinvalidpensionens belopp.
Invalidpensionen omvandlas till ålderspension
vid arbetspensionstagarens lägsta ålderspensionsålder i sin åldersklass, om pensionen har börjat 2017 eller senare, vid 63 års ålder, om pensionen har börjat 2006–2016 eller vid 65 års ålder, om pensionen har börjat före 2006.
Invalidpensionen enligt folkpensionssystemet omvandlas till ålderspension när pensionstagaren fyller 65 år, 
pensionsåldern för personer födda 1965 och senare enligt arbetspensionslagarna (se kapitel 10.2 och 10.3).

11.4 Diskriminering på arbetsplatsen

Diskriminering på arbetsplatsen kan förekomma under anställningen, före anställningen (rekrytering) eller kan ha att göra med anställningens upphörande (diskriminerande uppsägnings- eller hävningsorsak). I princip är ogynnsammare behandling av en person med funktionsnedsättning direkt diskriminering. Det kan dock finnas en rättslig grund för olika behandling, vilket kräver att behandlingen baseras på faktiska krav i anslutning till arbetsuppgifterna och att behandlingen är proportionerlig för att uppnå ett legitimt mål, t.ex. en synskadad person kan inte vara busschaufför. 
Indirekt diskriminering kan däremot vara till synes likvärdiga regler, kriterier eller praxis som missgynnar en person på grund av hans eller hennes funktionsnedsättning. Diskriminering kan också vara en vägran till rimliga anpassningar samt att arbetsgivaren inte ingriper i trakasserier i arbetet som arbetsgivaren upptäckt eller fått kännedom om (osaklig behandling och mobbning). Också anvisningar eller befallning om att diskriminera som ges av en person i chefsposition är diskriminering när det har att göra med t.ex. personens funktionsnedsättning. I diskrimineringslagen förbjuds även s.k. diskriminering mot närstående, vilket innebär att motivet för diskriminerande förfarande inte direkt har att göra med personen som diskrimineras utan med någon annan (t.ex. föräldern till ett barn med funktionsnedsättning upplever diskriminering på arbetsplatsen på grund av barnets funktionsnedsättning). Diskriminering i arbetet är också straffbart enligt strafflagen.
Diskriminering på arbetsplatsen kan uppträda som verksamhet, handlingar eller behandling. Det saknar betydelse om gärningsmannens avsikt är att diskriminera (t.ex. handlingar av ekonomiska skäl utan diskrimineringsmotiv). Även i uppsägningssituationer, bl.a. uppsägning i samband med samarbetsförhandlingar eller då anställningsavtalet hävs under prövotiden, ska arbetsgivaren behandla arbetstagarna jämlikt. Diskriminerings-lagen innehåller också förbud mot diskriminerande platsannonser.
Sysselsättningstjänsterna och rättstillsynsjuristen samt FSS rehabiliteringsrådgivare ger synskadade personer och deras närstående råd och handledning gällande diskriminering på arbets-
platsen. Diskriminering i arbetslivet hör till regionförvaltningsverkens behörighet. Stöd och rådgivning kan också erhållas från den nationella telefontjänsten för ansvarsområdena av regionförvaltningsverkets arbetarskydd på numret 0295 016 620 och diskrimineringsombudsmannens kontor på numret 0295 666 817 eller per e-post på adressen yvv@oikeus.fi.
Sysselsättningstjänsterna vid Näkövammaisten liitto erbjuder avgiftsfri rådgivning och praktisk handledning för synskadade och personer med synproblem vad gäller olika situationer i arbetslivet och studierna. Vi betjänar hela Finland på e-postadressen tyoelamapalvelut@nkl.fi. För svensk service, kontakta FSS rehabiliteringsrådgivare.
12 Stöd för användning av bil

12.1 Ekonomiskt stöd vid inköp av bil
(Handikappservicelagen)
Socialväsendet i den egna hemkommunen kan, som prövningsbaserad stödåtgärd enligt handikappservicelagen, bevilja ekonomiskt stöd för inköp av bil. Måste det göras ändringsarbeten i bilen till exempel på grund av en rörelsenedsättning, kan socialväsendet i kommunen bevilja understöd för de nödvändiga ändringsarbetena med stöd av handikappservicelagen (se kapitel 4.2.2).
12.2 Parkeringstillstånd för rörelsehindrade
(Vägtrafiklagen och vägtrafikförordningen)
Parkeringstillstånd för rörelsehindrade ersatte parkeringstillstånd för personer med funktionsnedsättning från och med den 1 juni 2020. Parkeringstillstånd för personer med funktionsnedsättning som utfärdats före den 1 juni 2020 är giltiga som vanligt fram till slutet av tillståndets giltighetstid.
Parkeringstillståndet för rörelsehindrade är personligt. Tillståndet kan användas i det fordon som tillståndsinnehavaren kör själv eller skjutsas i. Parkeringstillståndet för rörelsehindrade gäller i alla medlemsstater i Europeiska unionen.

Parkeringstillstånd kan beviljas av följande orsaker:
Om funktionsnedsättningen orsakas av nedsatt syn, ska synskärpan på det bättre ögat vara högst 0,1 eller synförmågan som helhet minst i enlighet med invaliditetsklass 17. 
Om funktionsnedsättningen beror på sjukdom, funktionsnedsättning eller skada och hindrar personen i fråga att gå självständigt och utan hjälp av andra, ska funktionsnedsättningen som försvårar rörligheten som helhet ha hänförts till minst invaliditetsklass 11 (se 84 § i lagen om olycksfall i arbetet och om yrkessjukdomar). 
Tillstånd kan beviljas för transport av en person med svår funktionsnedsättning, om behovet av transport är regelbundet eller ofta förekommande och personen inte klarar sig själv efter transporten utan ledsagare.
Beslutet om huruvida förutsättningarna för beviljande av parkeringstillstånd uppfylls fattas av läkare. Den som har en bestående funktionsnedsättning beviljas parkeringstillstånd för 10 år åt gången. I annat fall beviljas tillståndet för en tidsperiod som läkaren särskilt ska ange i sitt utlåtande. Läkaren ska i utlåtandet tydligt ta ställning till både invaliditetsklassen och skadans varaktighet.

Med parkeringstillståndet för rörelsehindrade får man parkera fordonet på allmänna platser på en parkeringsplats som är markerad med en rullstolsskylt på en avgiftsbelagd parkeringsplats utan att betala, ett område där parkering är förbjuden enligt trafikmärket ”parkering förbjuden” eller ”parkeringsförbudsområde” på en parkeringsplats där den maximala parkeringstiden begränsas av 
trafikmärken under en längre tid på gårdsgatan, under förutsättning att parkering inte i orimlig grad förhindrar rörelse på gårdsgatan på en cykelbana på en annan parkeringsplats än den markerade parkeringsplatsen, såvida detta inte orsakar orimliga olägenheter.
Parkeringstillstånd för rörelsehindrade berättigar inte direkt till parkering på privata områden, utan på dessa ska man efterleva områdenas egna parkeringsregler och trafikmärken. Det är lämpligt att säkerställa lämpligheten av parkeringstillståndet från det företag eller den fastighetsägare som bedriver tillsyn på området.
Parkeringstillstånd för rörelsehindrade söks elektroniskt i Traficoms Mina ärenden-tjänst. I samband med ansökan kan du också ansöka om befrielse från fordonsskattens grundskatt (kapitel 12.3). Tillståndet kan också sökas hos Ajovarmas serviceställe. Tillståndet kan förnyas ut-ifrån ett tidigare parkeringstillstånd som beviljats för 10 år utan ett läkarutlåtande. Ansökan ska betalas ut när ansökan lämnas in. Tillståndet kostar 20 euro.

På Åland kan polisen bevilja parkeringstillstånd för personer med svår funktionsnedsättning eller för transport av personer med svår funktionsnedsättning. Parkeringstillståndet är personligt och gäller inom hela Europeiska unionen.
Mer information på fastlandet www.traficom.fi/sv/ eller Ajovarmas kundtjänst tfn 075 323 9999 och på Åland www.polis.ax.
12.3 Befrielse från fordonsskattens grundskatt, årlig användningsavgift
(Bilskattelagen)
Ägaren till bilen eller den registrerade innehavaren är skattepliktig. Utifrån parkeringstillståndet som beviljas av Traficom eller polisen kan man beviljas befrielse från fordonsskattens grundskatt. Befrielse kan också beviljas av skatteförvaltningen enligt 26 § i bilskattelagen (se kapitel 12.4). I detta fall behöver ingen separat ansökan lämnas in till Traficom.
Ansökan om befrielse från fordonsskattens grundskatt

Befrielse kan sökas för fordonsskattens grundskatt, grundskatten överföras till ett annat fordon eller avsluta en giltig befrielse. Befrielsen beviljas antingen för fordonet som ägs av personen med funktionsnedsättning eller ett annat fordon, som används för att transportera denna person.
Befrielsen beviljas för fordonsskattens grundskatt. Fordonsskattens drivkraftsskatt för t.ex. dieseldrivna fordon ska fortfarande betalas. Befrielse från fordonsskattens grundskatt som beviljas utifrån parkeringstillståndet kan ansökas av personen med funktionsnedsättning själv eller personen som transporterar personen med funktionsnedsättning.

Befrielsen beviljas utifrån samma parkeringstillstånd endast för ett fordon åt gången och beviljas för parkeringstillståndets giltighetstid. För att ansöka om befrielse behövs parkeringstillståndets nummer, personbeteckningen av parkeringstillståndets innehavare och registreringsnumret för fordonet för 
vilket befrielse söks.

Parkeringstillstånd och befrielse från fordonsskattens grundskatt kan sökas samtidigt antingen i Traficoms elektroniska tjänst eller hos Ajovarmas serviceställen. Befrielse från fordonsskattens grundskatt kan sökas retroaktivt för högst de tre senaste åren. Om den synskadade sökanden redan har ett parkeringstillstånd som utfärdats av Traficom kan befrielse ansökas eller överföras på en annan bil i den elektroniska tjänsten.

Om det inte går att använda den elektroniska tjänsten eller besöka Ajovarma eller om parkeringstillståndet beviljats av polisen, kan befrielsen sökas hos Traficom med blanketten Befrielse från fordonsskattens grundskatt på grundval av funktionsnedsättning. Till ansökan ska bifogas en kopia av parkeringstillståndet.
Ansökan om befrielse ska postas jämte bilagor till adressen: Transport- och kommunikationsverket Traficom, PB 320, 00059 TRAFICOM eller per e-post till kirjaamo@traficom.fi.
Överföring av befrielsen från ett fordon till ett annat
Innehavaren av parkeringstillståndet kan överföra befrielsen till vilket fordon som helst. Som skattepliktig person kan befrielsen endast överföras på ett eget fordon. Överföring av parkeringstillståndet avslutar automatiskt befrielsen från det tidigare fordonet. För att överföra befrielsen behövs parkeringstillståndets nummer, personbeteckningen av parkeringstillståndets innehavare och registreringsnumret för fordonet för vilket befrielsen ska gälla.
Avslutande av befrielsen

För att avsluta befrielsen behövs parkeringstillståndets nummer, personbeteckningen av parkeringstillståndets innehavare och registreringsnumret för fordonet för vilket befrielsen gäller. 
Befrielsen avslutas på anmälningsdagen.
Mer information: Traficom Fordonsskatterådgivning tfn 029 534 5125.
På Åland: Statens Ämbetsverk på Åland, Telefon 635 270 www.ambetsverket.ax/blanketter/fordonsskatt.
12.4 Återbetalning av bilskatt på grund av skada
(Bilskattelagen 26 §)

Den nya bilskattelagen trädde i kraft den 1 januari 2021. I vissa fall kan man få återbäring på bilskatten på grund av funktionsnedsättning (tidigare bilskatte-återbäring på grundval av invaliditet). Personer med funktionsnedsättning, som registreras som bilens ägare eller vid köp på avbetalning som innehavare, kan vid första registrering av en bil i Finland få tillbaka bilskatten för en bil som används i personligt bruk. Också sökande som inte kan köra bil själva kan få återbäring av bilskatten förutsatt att bilen kommer i den sökandes personliga bruk. Bilskattelagen tillåter också återbäring av bilskatt på ett begagnat importerat fordon som registreras i Finland för första gången.

En allmän förutsättning för bilskatte-återbäring är att bilen kommer i den sökandes personliga bruk. Detta innebär dock inte att andra familjemedlemmar inte skulle få använda bilen alls. Avsikten är dock att bilen huvudsakligen ska användas av den sökande. Enligt högsta förvaltningsdomstolens tolkning behöver det inte finnas två bilar i familjen, trots att bilskatten har återbetalats för bilen som används av personen med funktionsnedsättning på grund av funktionsnedsättningen. I praktiken innebär detta att andra familjemedlemmar kan använda bilen till exempel för hobbyresor, för att handla eller för andra motsvarande syften. Enligt gällande rättspraxis har skatteåterbäring beviljats när den sökande i huvudsak transporteras med bilen och annan användning är ringa. Ansvaret för annan användning ligger alltid hos förmånstagaren.

Mängden bilskatteåterbäring varierar från fall till fall. Skatt återbetalas om hela bilskatten har betalats på bilen.
Återbetalning kan erhållas på grundval av 26 § i bilskattelagen i följande fall:
1. Personens varaktiga invalididitetsgrad är minst 80 % på grund av rörelse- eller synskada och bilen kommer i denna persons personliga bruk. Med rörelseskada avses skador i de nedre extremiteterna och sjukdomar. Till exempel är lungsjukdomar, hjärtsjukdomar eller andra sjukdomar i de inre organen är inte rörelseskador som avses i lagen, även om de försvårar mobiliteten.
2.  Personens varaktiga invaliditetsgrad är minst 60 %, och anskaffningen av en bil fyller ett väsentligt behov för att han eller hon ska kunna sköta sin tjänst, sitt arbete eller sina yrkesutbildningsstudier.
För en person som avses i punkt 1 och 2 återbetalas bilskatten i sin helhet, men beloppet som returneras är högst 3 770 euro. Om sökanden genom ett läkarintyg eller på något annat sätt tillförlitligt styrker att han eller hon behöver använda bil med automatväxel, är beloppet som återbetalas högst 4 980 euro.
3. Om en persons rörelseförmåga på grund av att han eller hon saknar det ena eller båda benen eller på grund av deras bristande funktion är så nedsatt att den varaktiga invaliditetsgraden på grund av skadan är minst 40 procent, och anskaffning av bil fyller ett väsentligt behov för att han eller hon ska kunna sköta sin tjänst, sitt arbete eller sina yrkesutbildningsstudier. I detta fall återbetalas 60 procent av bilskatten, dock högst 2 460 euro.
Yrkesutbildningsstudier som avses i punkt 2 och 3 anses inte vara allmänbildande utbildning, såsom studier i gymnasiet. Återbäringen betalas ut så snart den beviljas. Återbäringen förutsätter att skatten är debiterad. Också i delbetalningsköp betalas återbäringen genast. Villkoret är inte att registrera innehavaren som ägare. Om utrustning monteras i bilen i efterhand förhöjs det maximala skatteåterbäringsbeloppet till det belopp som utrustningen som monterats i bilen särskilt på grund av skada eller funktionsnedsättning har påverkat bilskatten.
Återbetalning av bilskatt måste begäras i MinSkatt eller skriftligen (blankett 1217) inom sex månader efter bilens registreringsdag. Ansökan anger de nödvändiga bilagorna. Du kan också ansöka om återbäring innan du skaffar och registrerar en bil med beaktande av att den egentliga återbäringsansökan också alltid ska göras. Skatteförvaltningen betalar återbäringen endast på grundval av återbäringsansökan. Den skriftliga ansökan skickas till adressen: Skatteförvaltningen, Bilbeskattning, PB 20, 00052 SKATT.
Mer information www.vero.fi/sv/
Bilbeskattningsrådgivning, tfn 029 497 150.
12.5 Diskretionär återbäring av bilskatt

Skatteförvaltningen kan bevilja en rimlig återbäring av bilskatten på grundval av funktionsnedsättning, av särskilt vägande skäl som diskretionär återbäring. I vissa situationer kan återbäringen också beviljas bilens ägare på grundval av en annan persons funktionsnedsättning. Diskretionär återbetalning av bilskatt kan också ansökas före anskaffning av ett fordon
Vid övervägandet beaktas bl.a. Arten av funktionsnedsättning som drabbar en själv eller en familjemedlem och hindrar rörelseförmågan. Behovet av bil. Familjens ekonomiska situation.

Till ansökan ska samma bilagor bifogas som vid ansökan om återbäring med hänvisning till 26 § i bilskattelagen. Mer information Bilskatterådgivning, tfn 029 497 150.
12.6 Åldersdispens för körkort
(Körkortslagen)
Ett körkort kan erhållas vid 17 års ålder med dispens som beviljats av Traficom om det finns särskilda skäl för detta. Dispens beviljas enligt helhetsprövning från fall till fall med beaktande av den ungas behov av rörlighet eller körkort. Åldersdispens kan ansökas tidigast 4 månader innan man fyller 17 år. Åldersdispens kan inte sökas på och för Åland.
Ansökan och bilagorna lämnas in  elektroniskt till Traficom på adressen kirjaamo@traficom.fi eller per post till adressen Transport- och kommunikationsverket, PB 320, 00059 TRAFICOM
En avgift (110 euro) enligt avgiftsförordningen tas ut för både ett negativt och ett positivt beslut. Traficoms ansökningsblankett måste användas för att ansöka om åldersdispens. Mer information www.ajokortti-info.fi/sv/.
13 Resande och assistans på stationer och terminaler

13.1 Tågresor
(EU:s förordning om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer)
Pensionerade synskadade kan få rabatt på tågbiljetter i enlighet med VR:s policyer.

Avgiftsfri ledsagarbiljett
När en synskadad person (invaliditetsgrad på minst 65 procent) reser med ledsagare, är ledsagaren berättigad till avgiftsfri resa även på nattågens sovplatser. Ledsagaren ska vara myndig. Den synskadade ska ha en tågbiljett för vuxna, barn, studerande eller pensionärer. Barnbiljett ska köpas också för synskadade barn under fyra år, om man vill att ledsagaren åker på avgiftsfri biljett. Ledsagarens avgiftsfria biljett kan också bifogas till en rabattbiljett. Biljetterna för den synskadade och ledsagaren ska inhandlas samtidigt. Ledsagarens biljett kan också inhandlas i VR:s nätbutik.
Synskadan måste bestyrkas i samband med biljettköpet och när man reser genom något av följande:
1. Ett synskadekort av Näkövammaisten liitto eller ansökt av FSS, Näkövammaiset lapset ry eller Föreningen  Finlands Dövblinda rf när invaliditetsgraden är minst 65 procent.
2. Ett läkarintyg av vilket det framgår att synskadans invaliditetsgrad är minst 65 procent.
3. EU-funktionshinderkort med A-märkning.
Mer information om synskadekortet och EU:s funktionshinderkort i kapitel 14.

En ledarhund, assistenthund eller signalhund reser alltid gratis. I fjärrtrafik rekommenderar VR att man väljer en sittplats i servicevagnen. I VR:s lokaltrafik kan man resa med en ledarhund i alla passagerarutrymmen. I nattågets sovvagn reser ledarhunden gratis, också i en kupé för personer med rörelsenedsättning. Hela hytten ska då reserveras för eget bruk. Hytten är då förmånligare än en vanlig enpersonshytt.
VR har en gratis kundtjänst, där man per telefon får information om tillgänglighetstjänster för resande och assistansservice på stationerna. Kundtjänstens nummer är 0800 166 888 och tjänsten är öppen på vardagar kl. 5–22 och på veckosluten och helgdagar kl. 7–22.
Assistansservicen hjälper personer med funktionsnedsättning på flera järnvägsstationer. Assistansbokningen måste göras senast 36 timmar före resans början. Man ska infinna sig vid assistans-
punkten 20 minuter innan tåget avgår. Tjänsten är avgiftsfri.

För mer information https://www.vr.fi/sv/tjanster-pa-taget/tillgangligt-tagresande.
13.2 Flyg
(EU:s förordning om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet)
Hos olika flygbolag varierar biljettpriserna, annulleringsvillkoren och assistanspraxis för passagerare med funktionsnedsättning. Det lönar sig att nämna funktionsnedsättningen när man bokar sin resa och att kontakta flygbolagets kundservice för att reda ut det praktiska, till exempel behovet av en assistent under flygresan. Har man ledarhund ska det nämnas vid biljettbokningen eller senast 48 timmar före flygets avgång.
Assistanstjänsten beställs från flyg-bolaget eller resebyrån i samband med bokningen eller senast 48 timmar före avgång. Samtidigt meddelar man eventuella hjälpmedel man har med sig, såsom en rullstol. På flygplatsen anmäler man sig vid incheckningen eller kallelsepunkten senast två timmar före flygets avgång. Passagerare med ledarhundar bör notera att ledarhundar också genomgår säkerhetskontrollen.
En passagerare med funktionsnedsättning assisteras fram till sin sittplats på flygplanet. Assistans erbjuds också vid byte av flyg. På destinationen assisteras passageraren med sitt bagage från flygplanet till terminalen och parkeringsplatsen, bussterminalen, järnvägsstationer eller taxibilar. Tjänsten är avgiftsfri.
Finavias riktlinjer för passagerare med nedsatt rörlighet och funktions-nedsättning finns på www.finavia.fi/sv/pa-flygplatsen/special-assistance/tjanster-personer-med-funktionsnedsattningar-och-rorelsehinder.
Mer information https://www.traficom.fi/sv/transport/luftfart/rattigheter-personer-med-funktionsnedsattning-eller-nedsatt-rorlighet-vid.
13.3 Båtterminaler och båtresor
(EU:s förordning om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar)
Om rörligheten är begränsad på grund av till exempel ålder eller funktionsnedsättning har man rätt till avgiftsfri assistans i hamnen och under båtresan. I hamnen hjälper terminalförvaltaren till vid verksamheten i hamnen och förflyttningen till båten. Under båtresan får man assistans av rederiet. Om passageraren behöver ständig eller personlig assistans (bl.a. med att äta, lyfta saker, kontakt, medicinering och toalettbesök) under resan ska passageraren ha med sig en egen personlig assistent. Assistansen är avgiftsfri. Meddela assistansbehovet när du bokar resan eller senast 48 timmar före resan. Mer information om båtresor finns på Traficoms webbplats www.traficom.fi/sv/transport/sjofart/rattigheter-personer-med-funktionsnedsattning-eller-nedsatt-rorlighet-vid-resor.
13.4 Bussar
(EU:s förordning om passagerares rättigheter vid busstransport)
Passagerare med funktionsnedsättning eller rörelsehindrade passagerare har rätt till avgiftsfri assistans på busstationer och i fordon. Passagerare med funktionsnedsättning får hjälp med att ta sig till avgångsplattformen och vid behov till biljettförsäljningen och väntsalen. Vid avgången följer assistenten dig till bussen och hämtar dig sedan från bussen vid ankomsten. Man ska helst meddela sitt behov av hjälp när man bokar resan, men minst 36 timmar innan hjälpen aktualiseras. Beställningar tas emot måndagar till fredagar kl. 8–16 tfn 020 331 222 (samtalet kostar 8,4 c/min) eller per e-post på adressen avustuspalvelut@matkahuolto.fi.  Man ska anmäla sig vid överenskommen assistanspunkt vid 
överenskommen tid, senast 30 minuter före bussens avgång.
Personer med rörelse- eller funktionsnedsättningar kan få assistans på följande busstationer för persontrafik: Helsingfors, Jyväskylä, Kuopio, Lahtis, Uleåborg, Rovaniemi, Tammerfors och Vasa. Assistans-tjänsterna står till förfogande under biljettförsäljningens öppethållningstider.
Ledsagare
Om en person med nedsatt rörlighet eller funktionsnedsättning på grund av sin nedsatta rörlighet eller 
funktionsnedsättning inte kan resa ensam i bussen, kan passageraren begära att en ledsagare som kan hjälpa får resa med honom eller henne. Ledsagaren reser avgiftsfritt med personen som ska 
assisteras när ruttens totala längd från avgångsorten till destinationen är över 250 km, även om den assisterade och ledsagaren skulle resa en kortare bit.
Möjligheten till en pensionärsbiljett eller en avgiftsfri ledsagarbiljett ska även på kortare resor alltid kontrolleras hos den berörda trafikanten. En del kommuners trafikverk och trafikanter beviljar avgiftsfria biljetter för personer med funktionsnedsättning eller olika slags rabatter åt synskadade passagerare. Också ledsagaren till en synskadad passagerare som reser avgiftsfritt kan ha rätt att resa avgiftsfritt. Närmare information ger kommunens trafikverk eller trafikanterna. På bussen reser ledarhunden gratis med personen som vägleds. Trafikanten ska informeras om ledarhunden när assistans bokas.
Resor i Helsingforsregionen
Synskadade personer med en synnedsättning på minst 50 % får ett frikort för kollektivtrafiken i Helsingforsregionen. Biljettens reseområde täcker hela HRT-området. För rätten till frikortet ska ett HRT-kort skaffas från servicepunkten.
Om en synskadad passagerare åtföljs av en ledarhund eller vit käpp behöver personen inte visa HRT-kortets säsongsbiljett för kortläsaren. Om man reser med en assistent visar assistenten kortet för kortläsaren. Om passageraren har stamkortet ”Rätt till ledsagare”, kan också assistenten resa utan biljett.
Mer information från HRT:s Kundtjänst, tfn 09 4766 4000 mån–fre 7.30–19, lör-sön 9.30–17 eller www.hsl.fi/sv/biljetter-och-priser/rabattgrupper#nakovammaiset samt www.matkahuolto.fi/resenarer/assistans-for-personer-med-rorelsehinder-eller-funktionsnedsattning och www.traficom.fi/sv/transport/vagtrafik/rattigheter-personer-med-funktionsnedsattning-eller-nedsatt-rorlighet-vid.
13.5 Om assistanstjänsterna inte fungerar
Första responsen på tjänsterna ska ges direkt till transportbolaget eller stations- respektive terminalföretaget. Klagomål ska lämnas in inom en skälig tid, så det lönar sig att göra det så fort som möjligt. En rimlig svarstid är 8 veckor. Om klagomålet till flygbolaget inte ger önskat resultat, kan man kontakta den myndighet som övervakar passagerarens rättigheter. Klagomålet skickas till myndigheten i det land där fallet tilldrog sig.
Klagomål till Traficom kan lämnas in per e-post eller som fritt formulerat brev. Klagomålet måste åtföljas av korrespondens med det bolag som organiserar transporten, en kopia av biljetten och andra nödvändiga bilagor.
Klagomålet kan skickas per e-post till kirjaamo@traficom.fi och det går också att skicka e-postmeddelandet krypterat till Traficom. Klagomålet kan också skickas till Traficom per post till adressen: Transport- och kommunikationsverket Traficom PB 320, 00059 TRAFICOM.
Mer information www.traficom.fi/sv/
14 Kort för att bevisa funktionsnedsättning

14.1 Synskadekort
Synskadekortets uppgift är att bestyrka innehavarens synskada. En synskadad person kan få ett synskadekort om invaliditetsgraden på grund av synskadan är 50 % eller mera. Invaliditetsgraden måste bestyrkas med ett läkarintyg. FSS rehabilitering assisterar med att ansöka om ett synskadekort. Ansökan kan även göras rakt till Näkövammaisten liittos medlemsservice. I synskadekortet antecknas innehavarens namn, födelsedatum, invaliditetsgraden till följd av synskadan och skadeklassen. Med Synskadekortet kan man få rabatter bland annat i kollektivtrafiken, på teatrar, museer och kommunala idrottsanläggningar. Rabatterna varierar beroende på tjänsteproducent.
Näkövammaisten liitto ansvarar för utfärdandet av synskadekortet: www.nkl.fi/fi/nakovammaiskortti (tfn 09 396 041). Synskadekortet är avgiftsfritt.
14.2 EU:s funktionshinderkort
Funktionshinderkortet är ett frivilligt och avgiftsbelagt kort och är ett hjälpmedel för kommunikation och deltagande av personer med funktionsnedsättning i Finland och andra EU-länder. Med funktionshinderkortet kan personen med funktionsnedsättning påvisa sin funktionsnedsättning eller sitt behov av assistent till exempel i kollektivtrafik, på resor, olika evenemang och hos olika tjänster. För att erhålla funktionshinderkortet ska personen först fylla i FPA:s ansökan om funktionshinderkort, blankett VK1. Den kan fyllas i i FPA:s e-tjänst eller skrivas ut och skickas till FPA.
FPA kontrollerar om personen har ett giltigt positivt beslut fattat av FPA eller kommunen som berättigar till ett funktionshinderkort och öppnar personens rätt att beställa kortet. Kunden får ett meddelande från kortleverantören till den e-postadress som kunden angett. Länken i meddelandet ger kunden tillgång till beställningssystemet. Före den egentliga beställningen måste ett foto av kortsökande läggas till på kortet. I slutet av beställningen bekräftar sökanden beställningen genom att betala beställningspriset 10 € för kortet på nätet.
Positiva beslut som berättigar till funktionshinderkort är bl.a. handikappbidrag för personer under 16 år, handikappbidrag för personer som fyllt 16 år, vårdbidrag för pensionstagare, beslut om färdtjänst, synskadekort, avtal om närstående vård eller beslut om personlig assistans. Vissa beslut (t.ex. Synskadekortet) berättigar till A-märkning, med vilken kunden kan påvisa att han eller hon behöver en assistent eller stödperson. Mer information på adressen www.vammaiskortti.fi/sv/ och www.kela.fi/web/sv/funktionshinderkort.
15 Kontaktuppgifter till sakkunniga inom synskadefrågor och intressebevakning
FSS rehabiliteringsrådgivare

Huvudstadsregionen och Östnyland Ann-Catrin Tylli, tel. 040 511 3345, e-post ann-catrin.tylli@fss.fi

Västnyland, Tina Hultgren, tel. 050 561 2951, e-post tina.hultgren@fss.fi

Åboland och Åland, Stina Nygård, tel. 050 595 4377, e-post stina.nygard@fss.fi

Mellersta- och Södra Österbotten, Ulla-Britt Ingman, tel. 050 561 2950, e-post ulla-britt.ingman@fss.fi
Norra Österbotten, Peter Koskinen, tel. 050 471 2763, e-post peter.koskinen@fss.fi

Kontaktuppgifter till övriga inom FSS personal och styrelse: www.fss.fi/kontakta-oss

SAMS juridiska ombud, https://samsnet.fi/rattigheter/, e-post radgivning@samsnet.fi, tfn 050 443 0576 eller 040 519 6598
Intressebevakningssakunniga vid Näkövammaisten liitto, www.nkl.fi/fi/oikeuksienvalvojien-
yhteystiedot
Kommunernas socialtjänst KST på Åland, www.kst.ax, Växeln: 532 800 vardagar kl. 8-16. Adress: Skarpansvägen 30, 22100 Mariehamn.
16 FSS distriktsföreningar
Svenska Synskadade i Mellersta Nyland r.f.
Parisgränden 2 A 1
00560 Helsingfors
e-post kansliet@ssmn.fi
tel. 0400 269 553
Svenska Synskadade i Västnyland r.f.
Prästängsgatan 12
10600 Ekenäs
e-post ssvn@brev.fi
tel. 040 7786 295

Svenska Synskadade i Östnyland rf
Ågatan 33 E 1
06100 Borgå
e-post distrikt.kajutan@gmail.com
tel. 040 9680 351

Vasa Svenska synskadade r.f.
Korsholmsesplanaden 44
65100 Vasa
e-post vasasynskadade@gmail.com
tel. 045 3213 320

Norra Österbottens Svenska 
Synskadade r.f.
Otto Malmsgatan 9 A 21
68600 Jakobstad
e-post noss@multi.fi
tel. 044 7234 888 eller 06 7234 880

Åbolands Synskadade rf
Elmgrensvägen 3 lok 3
21600 Pargas
e-post synskadade@gmail.com
tel. 0400 151 322
Ålands Synskadade r.f.
Johannebovägen 7
22100 Mariehamn
e-post aland.syn@aland.net
tel. 0457 343 89 50

Mer information om FSS distriktsföreningar: https://fss.fi/distriktsforeningar
17 Centralsjukhusens rehabiliteringshandledare och socialarbetare
Rehabiliteringshandledarna vid centralsjukhusen stöder och handleder synskadade i deras rehabilitering och att klara av vardagliga rutiner. Rehabiliteringshandledarna informerar om bl.a. hjälpmedel, rehabilitering och övriga tjänster. Kontakt med centralsjukhusens rehabiliteringshandledare och socialarbetare får du via respektive sjukhus telefonväxel, se kontaktuppgifterna nedan.

Egentliga Finlands Sjukvårdsdistrikt
Kinakvarngatan 4-8, 20521 Åbo
Tfn 02 313 0000
www.vsshp.fi/sv
kirjaamo@tyks.fi

HUS – Helsingfors och Nylands sjukvårdsdistrikt
PB 100, 00029 HNS
Tfn 09 4711
www.hus.fi/sv
keskuskirjaamo@hus.fi

Kymsote - Samkommunen för sjukvårds- och socialtjänster i Kymmenedalen
Kotkavägen 41, 48210 Kotka
Tfn 05 22 051
www.kymsote.fi
kirjaamo@kymsote.fi

Norra Österbottens sjukvårdsdistrikt (Uleåborgs universitetssjukhus)
Kajaanintie 50, 90220 Uleåborg
Tfn 08 3152011
www.ppshp.fi
kirjaamo@ppshp.fi

Södra Österbottens sjukvårdsdistrikt
Hanneksenrinne 7, 60220 Seinäjoki
Tfn 06 4154111
http://www.epshp.fi/sv
kirjaamo@epshp.fi

Vasa centralsjukhus
Sandviksgatan 2–4, 65130 Vasa
Tfn 06 323 1111
www.vaasankeskussairaala.fi/sv
kirjaamo@vshp.fi

Mellersta Österbottens social- och hälsovårdssamkommun Soite
Mariegatan 16-20, 67200 Karleby
Tfn 06 826 4111
www.soite.fi
kirjaamo@soite.fi

Ålands hälso- och sjukvård
Doktorsvägen 1
PB 1091, 22100 Mariehamn
Tfn 018 5355
www.ahs.ax
info@ahs.ax

18. FPA:s riksomfattande servicenummer
Arbetslöshet 020 692 230

Boende 020 692 230
Föräldraskap 020 692 226 
Indrivningscentret 020 634 4940
Internationella situationer 020 634 0300
Kunder med sekretessmarkering 020 635 3500
Pensioner 020 692 222

Rehabilitering och handikappbidrag 020 692 225 

Sjukdom och kort 020 692 224

Studier och värnplikt 020 692 229

Utkomststöd 020 692 227
19. Användbara internetlänkar
Allmän rättshjälp: www.oikeus.fi/oikeusapu/sv
Arbetarskyddsförvaltningen: www.tyosuojelu.fi/web/sv
Arbets- och näringsbyråerna: www.te-palvelut.fi
Arbetspensionsfrågor: www.tela.fi/sv/forstasidan
www.tyoelake.fi/sv
Avdrag för nedsatt skattebetalningsförmåga: www.vero.fi/sv

Besvärsnämnden för social trygghet: www.samu.fi/sv

Celia-biblioteket: www.celia.fi/sv

Dataombudsmannen: www.tietosuoja.fi/sv

Diskrimineringsombudsmannen: www.syrjinta.fi/sv

Diskriminerings- och jämställdhetsnämnden: www.yvtltk.fi/sv

Ekonomi- och skuldrådgivning: www.oikeus.fi/talousjavelkaneuvonta/sv
www.takuusaatio.fi

Fordonsskatt: www.traficom.fi/sv/ 
www.vero.fi/sv/
www.ambetsverket.ax
FPA: www.kela.fi/sv
Försäkringsdomstolen: www.vakuutusoikeus.fi/sv
Förvaltningslagen: www.oikeusministerio.fi/sv/forvaltningslagen
www.kommunforbundet.fi/juridik/sokande-av-andring
Förvaltningsdomstolarna: www.oikeus.fi/tuomioistuimet/sv/index/domstolsvasendet/domstolarna/forvaltningsdomstolarna/
forvaltningsdomstolarna.html

Handbok om funktionshinderservice: www.thl.fi/sv/web/handbok-om-funktionshinderservice

Högsta förvaltningsdomstolen: www.kho.fi/sv/
Institutet för hälsa och välfärd: www.thl.fi/sv

Justitiekanslern: www.okv.fi/sv/
Klagomål: www.avi.fi/sv/valj-arende/privatperson/tillsyn-och-klagomal
www.valvira.fi/web/sv/socialvard/tillsyn-over-socialvarden/anmarkning-eller-klagomal
www.valvira.fi/web/sv/halso-och-sjukvard/missnoje-med-varden
www.oikeusasiamies.fi/sv
www.okv.fi/sv/
Kommunal pensionsförsäkring: www.keva.fi/sv

Kommuner:  www.kommunforbundet.fi
Konsumentrådgivning:  www.kkv.fi/sv/konsumentradgivning/
Lagstiftning: www.finlex.fi/sv/
Ledarhundar: www.opaskoirakoulu.fi/sv
www.sokko.fi
www.opaskoirapalvelu.fi

Likabehandling på arbetsplatsen: www.tyosuojelu.fi/web/sv/anstallningsforhallande/likabehandling

Människorättscentret: www.manniskorattscentret.fi

Näkövammaisten liitto: www.nkl.fi/sv

Olyckor: http://www.tapaturmalautakunta.fi/sv-FI
www.avi.fi/sv/
Parkeringstillstånd för rörelsehindrade: www.traficom.fi/sv/vara-tjanster/ansokan-om-parkeringstillstand-rorelsehindrade-samt-befrielse-fran-skatt
www.polis.ax
Patientskada: www.pvk.fi/sv

Pensionsskyddet: www.kela.fi/web/sv

www.etk.fi/sv
www.tela.fi/sv/forstasidan
www.tyoelake.fi/sv
www.keva.fi/sv
www.telk.fi/sv-FI
Regionförvaltningsmyndigheten: www.avi.fi/sv
rehabilitering: www.kela.fi/web/sv/rehabilitering
www.valtiokonttori.fi/sv
www.vkk.fi
www.mela.fi/sv

Riksdagens justitieombudsman: www.oikeusasiamies.fi/sv

Social- och hälsovårdsministeriet: www.stm.fi/sv/

Statskontoret:  www.valtiokonttori.fi/sv/

Stödcentret för funktionshindrade invandrare: www.tukikeskushilma.fi/hilma-stodcenter-for-funktionshindrade-invandrare/
Tillgång till vård: www.stm.fi/sv/halsotjanster
www.kommunforbundet.fi/social-och-halsovard
Tillstånds- och tillsynsverket för social- och hälsovården Valvira: www.valvira.fi/web/sv/framsida

Trafik- och patientskadenämnden: www.pvltk.fi/content/sv/1/10005/Hemsida.html

Understöd för reparation av bostäder: https://www.ara.fi/sv-FI/Lan_och_bidrag/Reparationsunderstod

Utkomststöd: www.kela.fi/web/sv/utkomststod

Verve - Försäkringsrehabilitering: www.verve.fi

Ålands handikappförbund: www.handicampen.ax
Återbäring och nedsättning av bilskatten: www.vero.fi/sv/privatpersoner/bil/bilskatt/