Author: Cristian Söderberg
Last saved by: Helene Wallin

Synvinkel nr 4, 2021
———
Synvinkel är organisationstidning för Förbundet Finlands Svenska Synskadade. Tidningen utkommer med 8 nummer/år i svartskrift, punktskrift, som taltidning och som elektronisk version, se www.fss.fi/aktuellt/fs. Kan också fås som e-postbilaga. Årgång 110. 
Utgivare: Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf, Parisgränden 2 A 1, 00560 Helsingfors. Tfn 09-6962 300. Chefredaktör: Helene Wallin Tfn 044 712 3017, e-post: helene.wallin@fss.fi. Meddelanden och annonser mottas av chefredaktören. 
Prenumerationer och adressändringar: FSS kansli, tfn 09-6962 300, e-post: kansliet@fss.fi
Pärmen: En ung kvinna lyssnar på ljudbok med hörlurar. Hon är försjunken i sina egna tankar. Bakom henne finns en bokhylla med ljudböcker.

Ledare: Man kan dö av corona men också av ensamhet
Ljudböcker går åt som smör i solsken
Från geografilektor till ordförande för FSS  
Rehabiliteringen startade på 1950-talet
Sommarkåseri:"Jag har blivit ett riktigt skogstroll under isoleringen"
Flitig punktgrupp i Vasa
Alg förbättrade synen på en nästan blind man
Skicka in en slogan!
Utblick: Coronapandemin har blottat brister i jämställdheten
Gun-Maj var pionjär med vita käppen
Aktuellt
Aktuellt i distrikten
———

Ledare: man kan dö av corona men också av ensamhet

Text: Oscar Ohlis

Aldrig i min vildaste fantasi trodde jag att jag skulle sitta hemma och jobba ännu i skrivande stund då coronan slog till med buller och bång för över ett år sedan. Vi har fått lov att tänka om och lära oss att leva på ett helt annat sätt än vad vi har varit vana vid. 

Trots att vaccineringen kommit i gång och vi ser ljuset i tunneln kan vi dock fråga oss själva om världen någonsin kommer att bli sig lik igen.

Något som det har talats mycket om är ensamheten och dess kommande efterföljder som coronan orsakat. Den exceptionella tiden med sina begränsningar har drivit ensamheten bland finländarna till sin spets. Coronasituationen har redan pågått i snart ett och ett halvt år. Och den lär fortsätta året ut. Det här leder till att ensamheten drar ut på tiden och orsakar allt allvarligare skador.

Detta är något som måste tas på allvar. Vi har all orsak att ta ensamheten på lika stort allvar som coronan. Man kan dö av corona men det kan man göra av ensamhet också.

Ensamheten har ökat i synnerhet bland över 65-åringar, ensamboende, småinkomsttagare och personer utanför arbetslivet. Ensamhetens dåliga sidor belastar mest dem som redan annars också är i en dålig situation. Forskning visar att ensamheten har ökat mest bland dem som befinner sig i en socioekonomiskt sämre ställning.

Ensamheten är skadlig, inte bara för människan utan också för samhället. Ensamma människor utnyttjar mera hälso- och sjukvårdsservice och hamnar lättare utanför samhällets funktioner. Detta har inte vårt samhälle råd med. Det krävs därför förebyggande åtgärder och rejäla krafttag av samhällets alla instanser.

FSS finns till för dig. Samtidigt som både distriktsföreningarnas sociala verksamhet och SAMS vänverksamhet ger dig möjlighet att träffa andra människor. Enbart det här räcker ändå inte. Alla måste bära sitt ansvar i det här för att ensamheten ska kunna minskas.
Tillsammans är vi starkare. Håll kontakt med dina närstående och fundera på om någon i din närhet känner sig ensam och saknar någon att tala med. Även små gärningar har stor inverkan.
Jag önskar er alla en skön sommar och ett bättre avslut på året än vad början var. Ta hand om varandra!
———
Ljudböcker går åt som smör i solsken

Text: Pontus Anckar
Nu kan du lyssna på både finlandssvenska klassiker och moderna romaner som ljudböcker. Målet är att ge ut sjuttio titlar i år, säger marknadschef Susanna Sucksdorff på förlaget Schildts & Söderströms. Hon påpekar dock att de låga priserna är utmanande för både förlag och författare.

Ljudböcker blir allt populärare. I fjol fördubblades försäljningen av ljudböcker så att den nu utgör en femtedel av all bokförsäljning i 
landet, skriver Hufvudstadsbladet.

– De digitala produkternas andel av vår omsättning var i fjol 35 procent. För bara några år sedan var andelen bara några procent. Tillväxten har varit enorm och den fortsätter ännu, säger Liisa Riste, digital producent vid förlaget WSOY, i en intervju i  tidningen Airut.

Också på förlaget Otava har tillväxten varit stor.

– För bara några år sedan gav vi ut några tiotals ljudböcker i året, men i år publicerar vi flera hundra, säger Noora Al-Ani, affärsansvarig vid Otava.

På finlandssvenskt håll har produktionen av ljudböcker tillsvidare varit blygsam. Schildts & Söderströms marknadschef Susanna Sucksdorff menar att det beror på att produktionen är dyr och att marknaden är mättad av den enorma mängden ljudböcker i Sverige.

– Det är svårt att få synlighet i mängden. Men i år satsar vi stort med målet att ge ut 100 finlandssvenska böcker. Dock har det visat sig att studiokapaciteten inte riktigt räcker till för denna mängd så vi kommer nog inte upp till 100 i år.

Susanna Sucksdorff tror att 70 ljudböcker är ett mera realistiskt mål.

– Vi är uppe i 43 stycken nu. Med finns allt från klassiker som Henrik Tikkanens Adressvit till böcker som givits ut i år.

Märta Tikkanen, Eva Frantz, Malin Klingenberg, Ulla-Lena Lundberg, Karin Erlandsson, Marcus Rosenlund, Carina Karlsson, Anders Larsson och Kjell Westö är exempel på författare vars böcker publiceras som ljudböcker i år.

Det är dyrt att ge ut ljudböcker. Susanna Sucksdorff berättar att det kostar mellan 1500 och 4000 euro att göra en ljudbok, beroende på inläsare och bokens längd. Schildts & Söderströms har i år fått stöd av flera finlandssvenska fonder och stiftelser för att kunna ge ut flera ljudböcker.

– Förlagens snittintäkter för en inbunden pappersbok var i fjol 11,72 euro. För en pocketbok 4,46 euro, en ljudbok 2,68 euro och en e-bok 3,76 euro, berättar Susanna Sucksdorff.

Det betyder inte att förlaget får 2,68 euro för en ljudbok. Av intäkterna går en del som royalty till författaren, 10 procent till moms och dessutom en del till logistikavgifter.

– Prisutvecklingen är minst sagt oroande när 2020 samtidigt var året när antalet sålda e- och ljudböcker översteg antalet sålda pappersböcker.

Varför har e- och ljudböcker blivit så populära tror du?

– Det är så enkelt och billigt. Bara några klick och du har boken på skärmen eller telefonen. Streamingtjänsterna har vuxit enormt. För cirka 17 euro i månaden kan du prenumerera på en tjänst och lyssna på och läsa hur många böcker som helst.

De tre största streamingtjänsterna just nu är Storytel med över 1,5 miljoner abonnenter i världen, BookBeat och Nextory. Streamingtjänsterna laddar ner förlagens böcker och erbjuder dem sedan till en läsare eller lyssnare till ett fast månadspris oberoende av hur många böcker hen konsumerar.

Streamingtjänsterna har avtal med förlagen. Om du till exempel via streamingtjänsten lyssnar på en ljudbok som publicerats av Schildts & Söderströms, betalar tjänsten en viss summa till förlaget.

Ljudböcker är alltså inte en direkt lukrativ business?

– En känd deckarförfattare vars böcker ligger på topplistorna kan förtjäna bra på ljudböcker. För andra är det svårare.

Susanna Sucksdorff säger att mycket billiga produkter sällan är hållbara produkter. Om prisutvecklingen fortsätter som nu kan det leda till en allt kärvare ekonomi för både författare och förlag.

– Det är väldigt viktigt att de här frågorna diskuteras. Skulle det kunna finnas en marknad där läsare är villiga att betala lite mera om de visste att det gagnar författare och förlag? Lite som rättvisemärkta produkter.

Ljudeffekter inte populära i Norden

Det ges ut också ljudböcker med musik och ljudeffekter. Till exempel WSOY har tillsatt musik i en del ljudböcker. Men Schildts & Söderströms satsar inte på det.

– Lyssnare i Norden tenderar ogilla om ljudböcker blir för nära hörspel med ljudeffekter eller skådespelade röster, till exempel om en man försöker läsa in en kvinnas repliker med feminin röst. I engelskspråkiga ljudböcker kan sådant förekomma. Musik är också upphovsrättsligt problematiskt, förklarar Susanna Sucksdorff.

Läsarna är oftast skådespelare.

– Olika inläsningstjänster har olika utbud av läsare och kan rekommendera vem som passar till vilken bok. Ibland behöver de få tilläggsinfo om hur namn eller främmade ord skall uttalas. Vi kan också föreslå uppläsare och ibland händer det att författaren vill läsa själv.

Den första ljudboken Schildts & Söderströms gav ut var Märta Tikkanens Århundradets kärlekssaga. Den läser hon själv och ljudboksversionen har sålts i över 6500 exemplar. Den säljer bra både i Finland och Sverige. 

Fakta om Celias talbokstjänst:

Den som har en funktionsnedsättning, till exempel en synskada eller en annan sjukdom, som gör det svårt att läsa kan få gratis tillgång till ljudböcker via Celia. Det går att ansluta sig till Celias talbokstjänst på biblioteket.

Celia producerar och förmedlar litteratur bland annat som ljud- och punktskriftsböcker, tillsammans med bibliotek och förlag.

För närvarande omfattar sortimentet cirka 40 000 olika ljudböcker, som man kan lyssna på via webben. Se mer information på celia.fi   Bildtext: 

PÅ UPPGÅNG. Ljudböckerna växer i popularitet. Nuförtiden konsumeras de flesta ljudböcker via nätet men många hör fortfarande på cd-skivor. 

Syntolkning: En bokhylla är fylld med ljudböcker i form av cd-skivor. En hand sträcker ut sig efter en ljudbok.  

———

Från geografilektor till ordförande för FSS  

Text: Gunilla Löfman
Arto Vanhanen var på grund av sin synskada tvungen att lämna sitt jobb som geografilektor vid Kotka svenska samskola. Därefter blev han aktiv inom Kymenläänin Näkövammaiset (Kymmenedalens synskadade) och inom kort också FSS, där han höll i ordförandeklubban i sex år.

Arto Vanhanens föräldrar flyttade år 1927 till Kotka från byn Rautu, som ligger i den del av Finland som överlåtits till Sovjetunionen. Arto hörde till de krigsbarn som på 1940-talet sändes till Sverige. När han återvände till Finland hade han glömt sitt modersmål finska och han började därför i Kotka svenska samskola varifrån han blev student 1954.

Efter avtjänad värnplikt studerade han vid Helsingfors universitet. Geografi blev hans huvudämne och hösten 1960 anställdes han som lektor vid Kotka svenska samskola. Där var han lärare fram tills han på grund av sin synskada var tvungen att gå i pension. I sin bok ”Arton jäjlillä” skriver han:

– Det var psykiskt tungt att gå i pension.  Jag grät bittert när jag hösten 1975 inte kunde återvända till skolan.  Jag saknade undervisningen, eleverna och kollegerna.
Nitton år i FSS:s styrelse

I den finskspråkiga föreningen startade Arto Vanhanen flera studie-
cirklar bland annat om geografi. Han ordnade så att deltagarna fick tillgång till taktila kartor. Han blev också vald till ordförande för föreningen och det uppdraget hade han fram till slutet av 1996.

Arto invaldes i FSS:s styrelse hösten 1983. Under sina nitton år i styrelsen fungerade han som viceordförande i nio år och efter det i sex år som ordförande. Han efterträddes av Kenneth Ekholm i januari 2003. År 2009 utsåg höstmötet Arto till FSS:s andra hedersordförande. Arto har också under många år varit medlem i styrelsen för Stiftelsen svenska blindgården.

Artos motto var och är ”tillgång till information är en förutsättning för delaktighet”. Han ansvarade för utbildandet av FSS:s informatörer som idag kallas erfarenhetstalare. Under Artos tid i styrelsen köptes verksamhetsutrymmen för föreningarna. 

En framgångsrik marknadsföringskampanj ordnades hösten 1994. Kampanjbussen körde genom hela Svenskfinland och stannade på många torg.  Med sången ”Se på annat sätt” inspelad på förhand spred man synskadebudskapet.

Musiken till sången är komponerad av Sune Huldin och texten är skriven av Ann-Sofi Rosendal. Broschyrerna hade stor åtgång. Tack vare kampanjen ökade FSS:s medlemsantal med tio procent. 

Internationella kontakter

I den dåvarande samarbetskommittén mellan FSS och NKL deltog Arto och verksamhetsledare Erik Julin. Förutom nationella ärenden diskuterade man ärenden som togs upp inom Nordiska samarbetskommittén kring synskadefrågor (NSK). Arto arbetade för att FSS skulle få vara med i NSK och när det var Finlands tur att under åren 2000 – 2001 handha ordförandeskapet i NSK axlade han uppdraget.

Engagemanget inom NSK öppnade upp för andra internationella uppdrag för Arto. Han förbättrade sin engelska först vid Arla institutet innan han reste till England. Där bekantade han sig med en av Englands största synskadeorganisationer.

År 1991 deltog Arto i The world congress on Technology i USA. Temat var att visa att med den moderna tekniken kan synskadade klara sig hemma, i skolan och på arbetsplatsen. 

När Estland på 1990-talet blev fritt startade FSS och NKL ett gemensamt EU-finansierat utbildningsprojekt till stöd för landets synskadade.

Under Artos tid som ordförande för FSS avled hans hustru. Nästan varje vecka kom han till Helsingfors och vid bussen möttes han av en ledsagare. En av dem var Maj-Britt. De blev goda vänner och idag lever de tillsammans. I februari i år fyllde Arto 87 år.  Tack, Arto, för ditt engagemang! 

Bildtext: TAVLA. Det här porträttet av Arto Vanhanen hänger i stora konferensrummet på FSS:s kontor i Helsingfors.

Syntolkning: På tavlan är Arto Vanhanen i medelåldern. Han har ett smalt ansikte och gråsprängt hår och ser avslappnad och vaken ut. På näsan har han glasögon. På sig har han en svart kavaj och slips och från fickan hänger en förtjänstmedalj. 
———

Rehabiliteringen startade på 1950-talet

Text: Gunilla Löfman

Som synskadad måste man lära sig göra saker på ett nytt sätt. Rehabiliteringen och habiliteringen hör till FSS:s kärnverksamhet och inleddes på 1950-talet. Den första kursen i FSS:s regi hölls år 1965.
 
I början av 1950-talet anställde det finska församlingsförbundet Brita Bärlund som rådgivare för landets alla nysynskadade. Brita var blind. År 1958 inrättade det svenska församlingsförbundet en tjänst som blindkurator på deltid. Aili Alexanderson var den första kuratorn.

Aili samarbetade med diakoniarbetarna och tillsammans med dem ordnade hon bland annat träffar för synskadade. När Aili slutade som kurator år 1963 efterträddes hon av Karl-Oscar Skogster som samma år valts till ordförande för Samfundet Finlands svenska blinda. År 1967 ändrades kuratorns deltidsarbete till en heltidsanställning.

– År 1964 reste jag och Rauno Lipasti som förestod Blindas central-
förbunds kursverksamhet till Sverige för att lära oss om deras OT- kursverksamhet. OT stod för omställning och träning för nysynskadade, berättar Karl-Oscar.

Inspirerad av OT-kurserna föreslog han för Samfundet Folkhälsan att Folkhälsan skulle använda en del av medlen från Luciainsamlingen för en anpassningskurs för nysynskadade. Diskussionen var framgångsrik och redan följande år kunde FSS ordna den första anpassningskursen under ledning av Karl-Oscar. Han berättar vidare:

– I början av 1970-talet lyckades FSS få verksamhetsunderstöd från Penningautomatföreningen. Då kunde man anställa en anpassnings-
konsulent och kurserna kunde ordnas mera permanent.  

Penningautomatföreningen RAY ställer krav

Småningom hade FSS fyra konsulenter eller rehabiliteringshandledare runt om i Svenskfinland. År 2010 startade projektet Livbojen. Livbojarna består av kontakter som en enskild synskadad person har nytta av. Samtidigt ökade RAY:s krav på rapportering. För att verksamheten skulle få fortsatt finansiering krävde RAY år 2011 att handledarnas titel skulle ändras till rehabiliteringsrådgivare. RAY förutsatte att rådgivarna inte skulle handleda synskadade eftersom det är en uppgift som enligt lag hör till samhället att sköta.

Efter projektet anställdes den projektansvariga som rehabiliteringskoordinator. I dag har FSS en rehabiliteringschef och till hennes uppgifter hör att sköta den växande byråkratin kring statistik, rapportering och ansökningar om finansiering. 

Rehabiliteringsrådgivarna

De fem rådgivarnas uppgift är att stöda personer med synnedsättning i att kunna uppnå sin fulla potential, att leva ett aktivt och självständigt liv, att känna sig trygga och att ha möjlighet till social delaktighet. Man hjälper också till i byråkratidjungeln där synskadade själva förväntas kunna kräva de tjänster man behöver och har rätt till.

Tack vare extern finansiering kan FSS sedan några år också ge förebyggande stöd till personer som i sitt dagliga liv upplever märkbara funktionella synsvårigheter trots att de enligt WHO:s normer inte klassas som synskadade.

Rådgivarna samarbetar kontinuerligt med kommunala myndigheter, med FPA och med centralsjukhusens enheter för ögonrehabilitering. Med en del centralsjukhus har FSS köpavtal gällande deras svenskspråkiga  rehabiliteringshandledning. I samarbete med förbundets distriktsföreningar ordnas lokala daganpassningskurser. 

FPA upphandlar kursverksamhet för perioder på tre år. Till och med år 2017 köpte FPA två kurser per år av FSS och båda var tre veckor långa med kurstiden uppdelad på tre olika perioder. Sedan 2018 upphandlar FPA två kurser som är endast en vecka långa. FSS har nu lämnat in offerter gällande kursverksamhet för åren 2022 till 2024.  

Habilitering

Det är med glädje FSS tar emot understöd från Elli Maria och Anna Sofia Ruuths fond vars ändamål är att understöda svenskspråkiga synskadade barns och ungas välfärd och utbildning. Med understödet kan FSS starta ett fyraårigt projekt genom vilket man kan fördjupa och bredda på stödet för barn, unga och deras familjer.

Bemötandeutbildning och information

Rådgivarna arbetar också med bemötandeutbildning bland professionella, anhöriga, föreningar, skolor och utbildningsinstanser. Målet är att öka förståelsen för synnedsättningar och för hur man bäst kan bemöta en person med synnedsättning. Viktigt är också att öka förståelsen för de särskilda behov en person med synnedsättning har för att klara sig i samhället.

FSS:s erfarenhetstalare deltar i informationsspridningen, och gör en insats på rehabiliteringskurserna. Ann-Britt Mattbäck säger:

"Jag har varit med som erfarenhetstalare på många av de rehabiliteringskurser för nysynskadade som FSS ordnat. Jag tror faktiskt att det är väldigt, väldigt viktigt att personer som får en synskada får träffa blinda människor. Då får de se hur man klarar sig som blind och att man kan göra allt möjligt som man som nysynskadad ofta tänker att inte mera är möjligt. De får veta att man kan göra saker på nya sätt."

Inom rehabiliteringen har även distriktsföreningarnas verksamhet stor betydelse och alla ser fram emot att aktiviteterna snart igen kan utökas.

Foto: Istock

Bildtext: Utbildning i att gå med vit käpp är en vanlig del av rehabiliteringen. Det finns olika typer av käppar beroende på om man ska ut i skogen eller på konferens.

Syntolkning:  På bilden ser man någon som går med en vit käpp. Bara fötterna syns av den som promenerar. Det är sommar och solen skiner.
———
Sommarkåseri:"Jag har blivit ett riktigt skogstroll under isoleringen"

Text: Britten Nylund
En lappländsk fura, en lånad minikjol och observanta ungdomar kan bli till ett roligt sommarminne.

Vi har i över ett år nu levt med en pandemi som lett till ett annorlunda liv för de flesta av oss. Ett liv med social distansering som kanske gett oss upplevelser av ensamhet. Många vanliga fritidsaktiviteter har varit inhiberade. Det kan kännas som om livet varit fattigare och mindre meningsfullt. Dagarna har kanske känts enahanda då hemmet blivit ens hela värld.

I den begränsade tillvaron har många hittat nya intressen och nya sätt att umgås på. Sällan har vandringslederna varit så välbesökta som under det senaste året. Garn har tagit slut i butikerna då stickintresset blommat upp som aldrig förr. Baka surdegsbröd, bygga terrasser, skaffa hundvalp. Ja listan kan göras lång på nyupptäckta intressen och sysselsättningar.

Vi har också fått lära oss att umgås via nätet mera än förr. Dricka kaffe tillsammans efter kurser via Teams. Julmiddagar och födelsedagsfester via Zoom. För att inte tala om alla mobilsamtal till nära och kära. De är otaliga! Själv har jag passat på att ringa upp många ensamma människor. Det har varit givande både för mig och de jag ringt upp. En sak som är viktig när man använder dessa digitala plattformar är att kolla om kameran är på eller av. Det beror på om man vill synas eller inte. För min del är det för det mesta inte. Jag har blivit ett riktigt skogstroll under denna tid av isolering. Förfallet kan beskrivas med följande händelse.

Efter att alltför länge gått med mysbyxor och t-skjorta så skulle jag klä upp mig inför det efterlängtade hvc-besöket då jag skulle få coronavaccin. När jag öppnade garderobsdörren tänkte jag: Vilka kläder är det här? De har jag aldrig sett förut. Då har det verkligen gått långt när jag inte känner igen mina egna kläder!

Nu är sommaren snart här. Härligt! Det betyder att vi kan umgås friare ute i den sköna naturen. Jag har tillbringat vintern i ide som björnarna och ser nu fram emot allt härligt som sommaren har att erbjuda.

Konserter med fåglar som både soloartister och körsångare. Spännande utflykter för att upptäcka nya smultronställen. Cykelturer till favorit glasskiosken vid badstranden. Mågen byggde i höstas en stor terrass och jag har hotat honom att ”svårmor” bosätter sig på den.

Det gäller att ta vara på allt härligt som sommaren erbjuder under den korta tid den varar. Så vi har vår minneskista fylld till bredden och kan ösa ur den under den mörka vintern eller om vi upplever trista tider.

När den yttre världen krymper av olika orsaker så kan vi rikta blickarna mot vår inre värld. Har vi en rik inre värld så har vi, oberoende av hur den yttre världen ser ut, möjligheter till ett rikt liv. Det som bidrar till ett rikt liv är alla goda minnen vi har. Dem kan vi plocka fram när som helst. Det är också viktigt att hela tiden skapa nya goda minnen så vi har att ta fram om livet känns tråkigt och trist.

Bland mina sommarminnen finns väldigt många från de otaliga läger jag varit på. Vanligtvis åkte jag tillsammans med ungdomar och andra ledare på försommaren till Raitismaja i Äkäslompolo. Därifrån ska jag plocka ett lägerminne.

Sista kvällen på lägret skulle ungdomarna ha program för oss ledare. På dagen kom en flicka och ville låna kläder av mig. Speciella kläder. En rosa minikjol och tillhörande topp. På kvällen framförde de en sketch. En lång, smal pojke stod med hängande armar och händerna lite utsvängda från kroppen. Han föreställde ett träd. Några andra ungdomar var vandringsklädda med ryggsäckar på ryggen. En ljushårig flicka hade mina rosa kläder på. Ungdomarna gick tre-fyra varv runt trädet. Då utbrister flickan som föreställde mig: ”Har vi varit här nån gång förr”?

Oj vad jag skrattade!!! På några dagar hade dessa observanta ungdomar fångat mig mitt i prick. Min totala avsaknad av lokalsinne och orienteringsförmåga. Det blev ett roligt minne som jag har plockat fram många gånger under årens lopp. Jag berättade också om händelsen för några kollegor. Det i sin tur ledde till att ett seglivat, osant, rykte spred sig i hela Svenskfinland. Nämligen att Britten alltid går i högklackade skor och minikjol under sina fjällvandringar.

Vilket sommarminne får dig att skratta? Hoppas du får en riktigt skön och rolig sommar!

Illustration: Sabine Michelsson

Syntolkning: Här har vi en illustration med tre ungdomar som är ute på vandring i skogen. Två av dem, en pojke och flicka, har ryggsäckar med packning och kameror med sig. De ser glada ut. Bredvid dem finns en gran. Flickan fotograferar. Den tredje personen på bilden är en flicka med högklackade skor, rosa minikjol och topp. Hon verkar klädd för ett helt annat sammanhang. Högst uppe på bilden står det en text ”Har vi varit här nån gång förr?”. Den syftar på skribenten Britten Nylunds dåliga lokalsinne som hon beskriver i texten.

———
Flitig punktgrupp i Vasa

Punktskriftsgruppen i Vasa har trivts väldigt bra tillsammans under det gångna året. Nu är det dags att anmäla sig till höstens grupp, skriver Febe Mörk i sin text. 

Under det märkliga pandemiåret har vi haft två superduktiga punktskriftsgrupper i Vasa. Undervisningen har skötts av våra egna punktskriftslärare Ritva Hagelberg och Börje Kukkonen. Genast på hösten när jag frågade hur ofta deltagarna ville träffas sade alla med gemensam hals, varje vecka! Det var bara för mig att pricka in i kalendern och boka lokal. Från september fram till mitten av maj har gruppen träffats varje vecka med juluppehåll i Österbottens Föreningars lokaliteter, endast den sista gången kunde vi träffas i det egna verksamhetsutrymmet, och det firade vi med tårta.

Fem deltagare och två lärare har varit inskrivna på kurserna. En anmälde sig i januari. Lektionerna har hållits från klockan 10 till 13.30. Antalet närvarande på lektionerna har varierat lite beroende på pandemin och andra orsaker.

Kaffepausen har varit viktig: smörgåsar har haft god åtgång och vissa veckor har deltagarna också bjudit på medhavda tårtor och bakelser. Det har varit en humoristisk grupp och ibland har skrattet tagit överhand under pausen och jag har fått påminna om att de faktiskt är på kurs!

Till hösten fortsätter vi i samma anda och första kursdagen är onsdag 8 september klockan 10. Om du som läser detta blev intresserad, kontakta gärna kansliet!

Foto: Febe Mörk

Bildtext: SKRATT OCH SAMTAL KRING KAFFEBORDET. Från vänster Anders (Caritas man), Carita Andersson, Mats-Erik Klockars och Ritva Hagelberg.

Syntolkning: Sju personer från punktskriftsgruppen sitter runt ett avlångt bord och dricker kaffe. På bordet står en tårta. De pratar och skrattar.

———
Alg förbättrade synen på en nästan blind man

Text: Helene Wallin

Forskare har funnit en metod där de lyckats ge en man från Frankrike tillbaka delar av synen, efter att han i 40 år haft en diagnosticerad ärftlig och obotlig näthinnesjukdom.

Ett protein från en alg har gett en 56-årig nästan blind man från Frankrike en liten del av hans syn tillbaka. Det var genom att transplantera ljuskänsliga celler från algen in i näthinnan, som forskare lyckades få ögats så kallade ganglieceller att reagera på ljus.
 
Det handlar om en teknik som kallas för optogenetik där man använder ljus för att styra celler i levande vävnad, skriver Helsingin Sanomat. Mannen, som led av en ärftlig och obotlig sjukdom som drabbar näthinnan, förlorade sin syn för fyrtio år sedan.

Det krävdes träning för att mannens ögon skulle börja reagera på ljus. Först efter sju månaders ljusstimulering med särskilda glasögon, kunde han se olika objekt som telefon, möbler och dörren i en korridor. Han kunde även urskilja de vita och svarta linjerna på övergångsställen, uppger Helsingin Sanomat.

I laboratioriet där synen testades klarade fransmannen även av att räkna föremålen på borden, men däremot inte läsa ansikten, skriver tidningen Nature Medicine.

Proteinet, som letar upp solljus, gjorde att nervcellerna i mannens ögon började reagera på ljus. Och 56-åringens syn kan fortfarande förbättras, eftersom det tar tid för hjärnan att lära sig att tolka de nya ljussignalerna.

Metoden att transplantera ljuskänsliga celler från algen in i näthinnan har även testats på några andra personer utan att ge resultat. Forskarna är därför noga med att påpeka att det inte går att bota blindhet med denna metod, men att det kanske kan vara en bit på vägen mot att se bättre. Mannens syn är långt ifrån återställd och han måste använda ett par särskilda glasögon för att kunna se något med det ögat där han delvis återfått synen på.

Foto: perchek-industrie/unsplash

Bildtext: Vetenskapligt framsteg. För första gången har en nästan blind person delvis återfått synen med hjälp av optogenetik.
  
Syntolkning: På bilden ser man ett öga i närbild. Pupillen är gul och brun och ögonfransarna långa och målade med svart maskara.

———

Skicka in en slogan!

För att uppmärksamma FSS 75 år som svenskspråkiga synskadades förbund i Finland utlyser vi en slogantävling.
 
Sloganen eller mottot ska pryda FSS webbplats, dokumentbotten, personalens signaturer och visitkort. Den ska vara en bestående och beskrivande del av vem vi är och vad vi står för.

Ett motto ska vara kort och slagkraftig. Ett exempel på slogan är Näkövammaisten liittos ”Yhdessä näemme enemmän”, på svenska ”tillsammans ser vi mer”.

Sloganen kommer att väljas av en jury som består av personer med synnedsättning och utomstående kommunikationsproffs. Vinnande bidraget väljs och offentliggörs senare under hösten 2021.

Vi vill höra just dina idéer för sloganen! Skicka in ett eller flera förslag till info@fss.fi senast 31.8.2021.

———
Utblick: Coronapandemin har blottat brister i jämställdheten

Text: Ida Sulin

Våren 2020 lärde vi oss att leva på ett annorlunda sätt. Vi lärde oss att inte gå till arbetsplatsen, utan att arbeta hemifrån så långt det är möjligt. Vi lärde oss att inte träffa vänner och bekanta, utan att umgås via skärmar och telefon. Vi lärde oss att hålla avstånd och beställa mat på nätet.

Ofta beskrivs effekterna av den ändrade verkligheten utifrån ett närapå neutralt perspektiv - den distansarbetande arbetstagaren flyttar sitt kontor från arbetsplatsen till hemmet, och vänskapskretsen övergår genom gemensamt beslut från fredagsöl på krogen till fredagsöl på ZOOM.

Faktum är att de neutrala beskrivningarna representerar väldigt få av oss. Jag som kvinna placerade mitt hemmakontor i köket, tillsammans med ansvar för hem och barn på samma gång som arbetet skulle göras. Jämställt, nej, men så blev det av olika orsaker. I undersökningar som gjorts har det visat sig att andelen forskningsbidrag som skrivits av kvinnor under pandemitiden har minskat avsevärt i och med att kvinnor fick mycket mer att göra än att ”bara jobba”.

Där många tonåringar i och för sig kunde flytta sina fredagsträffar till en digital miljö var inte steget så lätt för alla. För äldre är de digitala lösningarna inte alltid bekanta. Många med specialbehov behöver olika hjälpmedel eller stöd för att navigera digitalt. Personer med en utgångspunkt utanför ”den neutrala beskrivningen” blev lätt allt mer isolerade under pandemins gång.

De undantagsförhållanden som nu tack och lov har upphört visade klart och tydligt att vår jämställdhetsuppfattning inte är helt verklighetsbaserad. När det kommer till kritan stöder inte våra samhällsstrukturer eller kultur vare sig likabehandling eller jämställdhet till den grad vi vill ge sken av.

Hur kommer man då åt strukturer och kultur? Genom att leva, genom att delta och genom att finnas med. Men också genom att skapa, bestämma och se till att strukturer som är skadliga för likabehandling och jämställdhet inte upprätthålls.

Kommunalvalen hölls efter många om och men i juni, och våra nya stads- och kommunfullmäktige intar position i augusti, utvilade efter sommaren. I kommunerna fattas åtminstone än så länge beslut om de flesta tjänster och service som ligger invånarna och människorna nära, och därför skulle det vara viktigt att beslutsfattarna brett representerar befolkningsgrupper med olika behov.

Visst finns det påverkansorgan, och visst hörs invånare och service-
brukare, men jag vill nog påstå att representation i beslutsfattande organ är av yttersta vikt när det är strukturerna som måste ändras.

Redan i kandidatuppställningen under våren kunde vi se att kvinnornas andel av kandidaterna sjunkit. För andra befolkningsgrupper har jag inte sett statistik. Det har hur som helst länge varit känt att kommunfullmäktige som församling ofta inte är representativ för invånare eller servicebrukare – snittåldern är högre och
avsaknad av exempelvisbarnfamiljsrepresentanter, funktionshindrade, personer med utländskt påbrå och andra minoriteter är iögonfallande.

Representanter för Sveriges Kommuner och Regioner (SKR) säger att kring 50 procent av Sveriges förtroendevalda får utstå hat och hot till följd av sin roll som demokratiskt valda beslutsfattare. Hatet och hoten presenteras i social media, i annan media och genom personliga påhopp privat och offentligt. Igen har jag ingen statistik att luta mig mot, men jag utgår från att folkvalda representanter för minoriteter löper en större risk att bli måltavlor än andra.

Andas djupt och låt detta sjunka in: De få personer som väljer att avsätta tid och energi för att lotsa vårt samhälle framåt blir alltså inte tackade, utan får i stället utstå spott och spä. Och väldigt litet görs för att stoppa hatet och hoten. Hur har vi egentligen tänkt att vårt samhälle skall utvecklas?

Förutom en titt i spegeln hoppas jag att vi i pandemins kölvatten tillsammans kan enas om hur viktig allas insats för det gemensamma bästa är. Kanske, kanske kan något gott komma ur allt detta elände, om vi äntligen kan se att det finns mer som för oss tillsammans än det som separerar oss.

———
Gun-Maj var pionjär med vita käppen

Gun-Maj Silander blev blind som 16-åring. Först ville hon inte visa sig för andra människor, men snart levde hon livet igen. Det blev blindskola, nya vänner och simhopp från höga höjder. I 20 år jobbade hon som telefonist på FSS.

Text: Henrika Jakobsson

Ett namn som många känner igen från FSS historia är Gun-Maj Silander. I tiotal år jobbade hon på kansliet och i dag är hon en pigg pensionär som fortfarande deltar i distriktföreningarnas verksamhet. I en intervju med Synvinkel blickar hon tillbaka på sin tid inom FSS.

– Jag blev blind som 16-åring, berättar Gun-Maj Silander och minns tillbaka till sin ungdom.

– Jag tyckte så synd om mina föräldrar eftersom jag var enda barnet. Det var också många på vår lilla ort i Dalsbruk i Kimito som tyckte synd om mig. I början ville jag inte gå ut och visa mig bland folk, berättar hon.

Det var en rad blödningar i ögat som till sist gjorde att Silander förlorade synen. Trots perioder på diverse olika sjukhus kom man aldrig fram till den egentliga orsaken bakom blödningarna.

– Jag låg i perioder både på sjukhus i Stockholm och på Lappvikens mentalsjukhus, eftersom man trodde att det var något fel i mitt huvud och inte i ögonen. Men det var nog ögonen det var fel på och sedan dess har jag varit blind.

Silander fick jobb i livsmedelsbutiken på hemorten men efter ett tag insåg hon att hon var tvungen att börja i blindskolan, trots att hon inte ville det till en början.

– Blindskolan var en plats som jag verkligen inte ville till, men i efterhand var det nog det bästa som kunde hända mig, säger hon.

På blindskolan fick hon nya vänner och lärde sig både punktskrift och att röra sig utan synen som hjälpmedel.

– Jag hade en fantastisk gymnastiklärare som tog med mig överallt. Jag hoppade simhopp från höga höjder bland annat, inget var omöjligt för mig på den tiden.

Första i Finland att gå med vit käpp
Gun-Maj Silander minns ungdomen som ljus trots den stora omställningen i livet som synskadan ledde till. Från tiderna i Blindskolan minns hon bland annat att hon var den första i Finland som gick på stan med vit käpp.

Min gymnastiklärare hade varit i Sverige och bekantat sig med användningen av vit käpp, idén om att använda vit käpp kom ursprungligen från USA där det fanns många blinda krigsveteraner. Hon förde sedan mig ut på stan och vad jag vet om så var jag den första att prova gå med vit käpp i Finland, säger hon och skrattar.

Gun-Maj Silander är en person som kommer på tal i många sammanhang i samband med FSS, speciellt nu då FSS fyller 75 år och Synvinkel blickar tillbaka på åren som gått. Silander jobbade närmare 20 år på kansliet i Helsingfors.

– Efter blindskolan hade jag några olika jobb, sen fick jag barn och stannade hemma några år.  En dag ringde Kalle Skogster och erbjöd mig jobb som telefonist på FSS. Jag tackade ja med förutsättningen att jag fick jobba deltid, och det fick jag.

Arbetet på FSS beskriver hon som trevligt och ombytligt. Hon jobbade bland annat med att svara i telefon, skicka ut brev och med syntjänsten.

– Som mest hade vi omkring 50 personer att hålla ordning på inom syntjänsten. Syntjänsten erbjöd hjälp till medlemmarna med vardagliga saker som att gå till butiken och liknande, säger hon.

Efter tiden som anställd på FSS var Silander styrelseaktiv både inom förbundsstyrelsen och inom distriktföreningens styrelse. I dag har hon pensionerat sig från alla ansvarsuppdrag och deltar mer än gärna i fritidsverksamheten som ordnas.

– Vi hade en fin gemenskap på kontoret på den tiden jag arbetade, både inom personalen och bland medlemmarna som ofta stack sig in för att prata bort en stund och dricka kaffe. När kontoret flyttade till Arabiastranden föll den här umgängesformen bort, funderar hon. 

Trevlig gemenskap på Folkhälsan

I dagsläget bor Gun-Maj Silander i en bostad för synskadade på Folkhälsans seniorhus i Helsingfors sedan ett par år tillbaka.

– Jag trivs bra här men inte är det som mina bekanta hemtrakter på Brändö.

Silander bodde i tiotals år på Brändö i Helsingfors och kände till området som sin egen bakficka. Brunakärr är fortfarande lite främmande, trots att gemenskapen och sammanhanget i området är trevligt. I grannbostäderna bor både nya och gamla bekanta, och de boende i huset hjälps åt och träffas för att umgås och roa sig.

– Inom huset har vi kunnat umgås och ha program också under pandemin, det har varit en fördel, berättar hon.

Silander är själv helt blind men många grannar som ser har erbjudit sin hjälp med bland annat att gå till matbutiken eller med att följa med på läkarbesök.

– Jag klarar mig bra och jag kan gå till butiken utan sällskap om jag vill, de känner mig här i närbutiken och hjälper vid behov, säger hon.

– Som tur har jag många bekanta som hör av sig och frågar om jag behöver hjälp. 

Dessutom har jag tillgång till Folkhälsans Lise-Lotte Vaenerberg som jobbar som stödperson för personer med synnedsättning. Henne kan jag alltid ringa eller sticka mig in till hennes kontor som ligger här i samma kvarter.
Gun-Maj Silander känner också glädje av att vara omringad av sin familj nu då hon blivit vaccinerad med båda doserna mot covid-19.

– På morsdagen i maj kunde hela min familj, dotter och tre barnbarn, samlas här hos mig, det var väldigt trevligt. 

Bild: Mellis på utfärd till Haikko hösten 2020. Från vänster på bilden är Dailis Lindqvist, Gunlög Ilkko och Gun-Maj Silander.

Syntolkning: Dailis Lindqvist, Gunlög Ilkko och Gun-Maj Silander står och pratar under en utfärd till Haikko. De har ytterkläder på sig. Man ser att de står på en stenig strand och bakom dem finns lövträd. Solen skiner.

———
Aktuellt
———

Årsmöte kunde genomföras tack vare lättade restriktioner

Text: Ann-Sofie Grankulla

NÖSS r.f:s årsmöte var tänkt att hållas 16.3.2021 på verksamhetscentret Fyren, men på grund av coronarestriktionerna flyttades årsmötet fram till 18.5 vid Assarlid sommarhem i Larsmo, där utrymmen är större och det är lättare att hålla avstånd.

Berndt Berglund hälsade de 33 närvarande välkomna och årsmötet inleddes med allsång till ackompanjemang av Jan-Peter Backman, Tor-Leif Nylund och Ingmar Kullas. Ordförande Bengt Ahlvik konstaterade årsmötet vara öppnat samt stadgeenligt sammankallat och beslutfört. Bengt valdes till mötesordförande och övriga mötesfunktionärer utsågs. Verksamhetsberättelse och bokslut för år 2020 presenterades och godkändes. Likaså godkändes verksamhetsplan och budget för år 2022. Kassören, styrelsen och övriga redovisningsskyldiga beviljades ansvarsfrihet.

Mötet fortsatte med förrättande av val. Ordförande Bengt Ahlvik och viceord-
förande Maja Renvall-Höglund återvaldes enhälligt. Likaså omvaldes styrelsemedlemmarna Seppo Sjö och Mikaela Smeds. I stället för Maj-Len Ahlstedt, som önskat avgå från styrelsen, invaldes Maria Vikman. I styrelsen ingår från tidigare Jan-Peter Backman, Berndt Berglund och Leif Nybohm.

Årsmötet utnämnde Ann-Britt Mattbäck till hedersordförande i NÖSS för hennes engagemang och mångåriga arbetsinsats för föreningen. Hon uppvaktades i sin frånvaro med ett diplom, både i svart- och punktskrift samt en blomma. Även Maj-Len Ahlstedt avtackades med en blomma och en present för gediget styrelsearbete under tolv år.

När mötesförhandlingarna var avklarade fanns ännu tid att umgås och sjunga allsånger, deltagarna bjöds på grillad korv och sallad samt kaffe med ”grisar”.

Efter årsmötet höll styrelsen sitt konstituerande möte och tillsatte en del arbetsgrupper.

———

Prenumerera gratis på dagstidningar

Du som är synskadad kan från och med i år kostnadsfritt prenumerera på bland annat nio olika finlandssvenska dagstidningar samt vissa andra tidskrifter.

I samarbete med Finlands Svenska Taltidningsförening och Näkövammaisten liitto erbjuder vi kostnadsfria apparatlösningar för att lyssna på tidningarna.

Österbottens Tidning, Vasabladet, Syd-Österbotten, Åbo Underrättelser, Västra Nyland, Hufvudstadsbladet, Östnyland, Ålandstidningen, Nya Åland, Kyrkpressen, Funk och Bulletinen är några av de tidningar som är tillgängliga.

Besök gärna FSS:s hemsida för mer information om dagstidningar och publikationer som finns att få som taltidning, och kontaktuppgifter till FSS rehabiliteringsrådgivare för att starta en prenumeration.
———
Iida Lounela fick medalj

Sjuttonåriga Iida Lounela fick medalj i EM i parafriidrott i Polen. Det är första gången hon tävlade och representerade Finland i EM. Lounela sprang i T12-klassen för synskadade på distansen 400 meter, och förbättrade sitt resultat med nästan en och en halv sekund. Sluttiden blev 1.07,43, vilket är ett nytt rekord i Finland. Sammanlagt elva idrottare från Finland deltog i EM i parafriidrott som arrangerades 1-5 juni i Bydgoszcz i Polen.

———

Vårmöte via Google Meet

FSS stadgeenliga vårmöte ordnades lördagen 22.5 på Synvillan i Helsingfors och med distansanslutning till de orter där FSS distriktsföreningar är belägna. Hybridmötet som ordnades via Google Meet var alltså det andra i sitt slag och en fortsättning på specialarrangemangen till följd av coronapandemin. I vårmötet deltog sammanlagt 68 personer varav 46 med rösträtt. Alla medlemsföreningar var representerade förutom Åland. Mötet godkände verksamhetsberättelse och bokslut för år 2020 och beviljade ansvarsfrihet till de redovisningsskyldiga. Under mötet diskuterades även FSS strategi för åren 2022-2025.

———
Synvinkel får ny chefredaktör

När chefredaktör Henrika Jakobsson går på föräldraledighet, blir det Helene Wallin som sätter sig vid rodret. Målet är att fortsätta att leverera material som är relevant och känns viktig för Synvinkels målgrupp.

Helene Wallin har en bakgrund som journalist och kommunikatör. Hon har arbetat inom kyrkan, högskolevärlden och politiken och flera finlandssvenska dagstidningar och tidskrifter.

– Det känns både roligt och utmanande. Jag hoppas att så många som möjligt hör av sig med tips om vad vi ska skriva, säger Helene Wallin.

Hon tillägger att hon har två vänner med synnedsättning och att hon därför är bekant med vardagen för den som har nedsatt syn. Nästa nummer av Synvinkel kommer ut 6 september.

———
Aktuellt i distrikten
———
Norra Österbottens synskadade
På grund av coronaläget flyttas konst- och aktivitetsdagen i Terjärv preliminärt till tisdagen 29.6.

Dagen inleds kl 10 med besök hos Ateljé Sixten Ahlsved, Lassasvägen 6 i Terjärv. Sixten berättar om sin konst, han använder trä från gamla stugor och lador i sina tavlor och miniatyrhus. Konstnären ”målar” med träbitar, på så sätt uppkommer både intarsia och relief.

En del av föremålen finns placerade i den vackra trädgården i anslutning till ateljén. Vi äter lunch ca kl 12 vid Juhlatalo Ukko Hjalmar (fd Djupsjöbacka skola) och som avslutning på dagen blir det vandring längs Kortjärvi naturstig, som har intressanta skulpturer och figurer. Vi anlitar färdtjänst och samåkning med egna bilar. Info och anmälningar till Ann-Sofie Grankulla, tfn 044 7234 888.

OBS! Vi följer med Corona läget och genomför aktivitetsdagen ifall restriktionerna tillåter.

Kansliet är semesterstängt 3.7 – 8.8.2021. Vid brådskande ärenden kan ni kontakta vår ordförande Bengt Ahlvik, tfn 050 0778 694.

Efter sommarpausen inleder vi verksamheten med en sommarträff tillsammans med Vasa Svenska synskadade tisdagen 17.8 kl 9.30 – ca 16 vid Åminne Folkpark i Malax. Synpedagog Krister Inde föreläser under temat ”Se dåligt – Må bra”.  Busstransport ordnas från Karleby, via Jakobstad, Nykarleby och Munsala. Pris för hela utfärden (lunch, 2 x kaffe med tilltugg, program och busstransport) är 25 euro. Mera info om busstidtabell på MB och i föreningsspalten.

Höstens första lunchträff hålls preliminärt fredagen 27.8.

En allsångsträff i samarbete med Jakobstadsnejdens Invalider ordnas onsdagen 1.9 kl 13 – 16 vid Assarlid i Larsmo.

I samarbete med Folkhälsan Östanlid och med Bo-Erik Enell som ledare, har vi på onsdagar konditionsträning i gym kl 11 - 12 och vattengymnastik, grupp 1 kl 11.45 och grupp 2 kl 12.30. Höstterminen startar 8.9.

Handarbetsgruppen Rätstickorna inleder sina träffar måndagen 13.9 kl 12 med Agneta Cederberg. Rätstickorna träffas udda veckor.

Mimosel gruppen träffas varannan vecka (jämna veckor) på torsdagar kl 13 – 15 med Sol-Britt Björkgren som ledare. Höstens första träff blir 23.9.

Karagruppen träffas i regel sista torsdagen i månaden. Nästa träff blir 30.9 kl 12.30 – 14.

För mera info och anmälan kontakta Ann-Sofie Grankulla, tfn 044-7234 888 / 06-7234880, e-post noss@multi.fi.

Man kan även ringa föreningens ordförande Bengt Ahlvik, tfn 050 0778 694 (under vardagar) eller via e-post: bengt.ahlvik@gmail.com.

Det kan bli ändringar i programmet! Följ med annonseringen om verksamheten på www.fss.fi/noss, Medlemsbandet och ÖT:s föreningsspalt på lördagar.

Vi önskar alla läsare en skön och solig sommar! Hälsningar Styrelsen och Ann-Sofie!
 
——
Svenska Synskadade i Mellersta Nyland 
Under sommaren deltar Svenska synskadade i mellersta Nyland i gemensamma evenemang med distriktsföreningarna i Väst- och Östnyland.

Sommarläger arrangeras den 18-20.8.2018 på Sjömansro i Lappvik, Hangö. Det blir traditionellt lägerprogram med utflykter i närregionen.

Se hela programmet och resesrutten i informationen från Svenska synskadade i Västnyland. Deltagaravgiften för medlemmar i mellersta Nyland är 60 euro.  Anmälan senast den 12.7.2021.

Lördagen den 4.9.2021 står Svenska synskadade i Östnyland värd för ett besök i Kapellby i Lappträsk. Det blir bl.a. besök vid lokala sevärdheter och en konsert i kyrkan. Dessutom blir det förstås god mat. Detaljprogrammet och resrutten kan läsas på informationen från Svenska synskadade i Östnyland. Sista anmälningsdag är 16.8.2021. Deltagaravgiften för deltagare från Mellersta Nyland är 40 euro.

Kontaktuppgifter: Föreningens utrymme KansliHörnan finns på Parisgränden 2 A 1, ingång via förbundet FSS dörr med förbundets summer. Telefontiden är måndag – onsdag klockan 10 – 13. Telefon 040 0269 553, e-post  kansliet@ssmn.fi. Det går också att sända sms, tala in på svararen eller sända e-post till kansliet på adressen Parisgränden 2 A 1, 00560 Helsingfors. Trevlig sommar till alla!

——
Svenska Synskadade i Västnyland
Flera medlemmar hade hört av sig till Svenska synskadade i Västnylands styrelse med en oro angående färdtjänsten som inte har fungerat bra, taxibilar fanns inte till förfogande speciellt kvällstid och allt flera medlemmar var tvungna att förlita sig på anhöriga eller vänner för att kunna sköta sina ärenden.

En arbetsgrupp inom styrelsen skrev tillsammans med verksamhetskoordinatorn ett brev till kommunfullmäktige i Västnyland för att uppmärksamma dem på hur viktig färdtjänsten är för brukarna, samt vilka problem de stött på då de anlitat servicen. Detta brev skickades ut under vecka 19 och finns att läsa på hemsidan https://www.fss.fi/distriktsforeningar/vastnyland.

Vård av synen i Västnyland. Då Ekenäs Öga Ab stängde sina dörrar tog föreningen ett initiativ för att deras medlemmar skulle få sköta sina ögonrelaterade sjukvårdsärenden fortsättningsvis lokalt.

Till följd av detta startade HUS 2019, i samarbete med Mehiläinen, för att köpa tjänster av Ekenäs Mehiläinen för de invånare i regionen som behöver vård eller undersökningar för synen och ögat. Föreningen skickade ut i början på året ett kort frågeformulär till sina medlemmar angående hur vården på Mehiläinen i Ekenäs har upplevts för de som har besökt hälsostationen.

Svaren som kom in har varit överlag positiva, vården har upplevts som god och fungerat. Det har upplevts positivt att få service i närområdet. Medlemmar önskar att också synfältsundersökningen skulle skötas i Ekenäs. Det fina var att behandlingen och uppföljningen av ovanstående sakerna sköts i Ekenäs. Önskemål har också kommit att Mehiläinen ger ut en tydlig beskrivning av vilka ögon-och syntjänster som de erbjuder.

En osäkerhet fanns om ögonläkarna kommer ihåg att remittera vidare till 
synrehabilitering. I samband med detta tog rehabiliteringsrådgivare Tina Hultgren på sig uppgiften att skriva ett dokument för att klargöra hur man går tillväga om man märker förändringar med synen, vilken roll förbundet har, och hur man kommer till Ekenäs Mehiläinen och vad de sköter.

Denna text kan läsas från hemsidan https://www.fss.fi/distriktsforeningar/vastnyland. Feedbacken som kom in har delgetts till Ekenäs Mehiläinen i hopp om fortsatt god vård, samarbete och kontakt.

Föreningen går nu på sommarledigt och önskar alla medlemmar en riktigt skön sommar, kom ihåg att anmäla er till sommarens läger i augusti i Lappvik, och Lappträsk utfärd 4.9.2021! 
 
——
Svenska Synskadade i Östnyland
Kajutan har sommarstängt 16.6 - 9.8.

Utfärd till Lappträsk Kapellby lördagen den 4 september. Start på Georgas, ursprungligen kaplans bostad där vi får Riittas härliga brunch och Rolf berättar historien om gården.

Därefter far vi till Hembygdsgården Kycklings med guidning. Och till Brofogdas – Fänriksboställe där Kenneth Levin från Lappträsk Krigsveteraner rf berättar om gården. Kommundirektör Tiina Heikka presenterar ”Lappträskhus” konceptet. Lappträsk Husen är små 40 kvadratmeters egnahemshus planerade för tillgängligt boende. Efter det till församlingshemmet samt kyrkorna i Lappträsk med guidning och Wallmokören uppträder i kyrkan.

Vi får ännu äta en smaklig middag hos Riitta & Rolfs på Georgas kaplansbostad. Mera info bla om busstransporter och sista anmälningsdagen den 16.8 till Jonas tfn 040 964 4672.

Vi hoppas på att börja hösten med tisdagsträffar igen. Så tisdagen den 7 september är en kaffestund och stol jumpa med Ann-Lis kl 10 – 11.30 på Kajutan, Ågatan 33 E, Borgå.

Trevlig sommar!

Kontaktuppgifter: ordförande Jonas Lindström telefon 040 964 4672, kontaktperson i föreningen. Distriktssekreterare Catharina har telefontid på Kajutan tisdagar kl. 9-13 telefon 040 968 0351. Besöksadress: Ågatan 33 E, 106100 Borgå.

——¬
Vasa Svenska Synskadade
Både Trivselcafé Aktivt Seniorliv och Vattengymnastiken i samarbete med Folkhälsans förbund har avslutat sina kurstillfällen och vi återkommer med startdatum till hösten.

Sommardagen i Åminne har flyttats fram ett par gånger och nu hoppas vi kunna genomföra den tisdag 17.8 kl.9.30-15.30. Föreläsare blir även nu Krister Inde från Sverige. Bussar ordnas från både norr och söder. Dagen kostar 25€/person och innehåller både program, lunch o kaffe, samt transporten.

Absolut sista anmälningsdag är 2.8, men anmäl dig gärna under juli månad till ordförande. Se en mera utförlig annons på annan plats i detta nummer av Synvinkel.

VSS har fått bidrag för en ”rekreationsresa inom landet” och nu har vi tillsammans med Oravais Trafik Ab planerat för en tredagars resa till Östra Finland, 31.8 – 2.9.2021. Välkomna med på en intressant och trygg resa!

Ett förkortat program för resan: Tisdag 31.8, Vasa – Heinävesi (kaffe med dopp, lunch, middag). Start från Vasa kl. 07.00. Vi dricker kaffe vid Mikontalo Restaurang fint belägen vid Herraskoski kanal. Via Jyväskylä går färden vidare till Varkaus där vi får en timmes underhållande guidning i Nordens enda Mekaniska Musikens Museum. Efter lunchen fortsätter färden mot Valamo Kloster där vi checkar in till den första övernattningen. Gemensam middag i Trapesan kl.18 och därefter finns möjlighet att delta i kvällsgudstjänsten. Onsdag 1.9, Valamo Kloster – Kuopio (frukost, småsalt på kryssningen, middag). Före frukosten som serveras från kl. 7.00 har vi möjlighet att delta i morgongudstjänsten i klosterkyrkan. Vi får en guidad rundvandring på klosterområdet. Därefter sätter vi oss i bussen som kör till Karvio där vi får ta del av en kryssning med MS Sergei kl. 10.30-13.15 (en ljuvligt vacker kryssning). Framme vid Valamo väntar bussen på oss och vi lämnat Valamo för denna gång för att fortsätta till nunneklostret i Lintula som finns i närheten av Heinävesi. Vi får även en kortare guidning där.

Efter besöket i Lintula fortsätter färden till Kuopio, där vi checkar in på Original Sokos Hotel Puijonsarvi, som är Östra Finlands största hotell med en vacker och hemtrevlig stämning. Hotellet ligger nära Savolax torg där man kan hitta lite av varje. Middag med bordsservering på hotellet.

Torsdag 2.9, Kuopio – Vasa (frukost, lunch). Efter att vi avnjutit den goda hotellfrukosten får vi en guidad rundtur i Kuopio. Vi avslutar guidningen vid det 75 meter höga Puijotornet, byggt år 1963, där vi får beundra en milsvid vacker utsikt. Vi lämnar Kuopio för denna gång, stannar till för lunch och kör sen vidare till Urho Kekkonens födelsehem i Pielavesi. Hemfärden går den via Viitasaari, Kyyjärvi till Vasa. Ett mera utförligt program fås från kansliet.

Priset för resan är beroende på hur många som deltar, men räkna med ca 300-320 euro per person (och då är sponsoreringen beaktad). En icke medlem betalar fullt pris, som fås vid anmälan! Resan görs naturligtvis i enlighet med de pandemiregler som gäller för tillfället!

I resans pris ingår: Bussresan i luftkonditionerad turistbuss, logi i dubbelrum på hotell enligt programmet, måltider, 2 frukostar, 2 lunch, 2 middagar, 1 kaffe med dopp och småsalt på kryssningen, inträde och guidning på svenska i Mekaniska Musikens Museum, rundtur med lokalguide i Kuopio – hissbiljett i  Puijotornet, guidad rundvandring på Valamo på svenska, guidad rundvandring på Nunneklostret i Lintula på finska, kryssning med MS Sergei, Karvio-Valamo, reseledare från Vasa Svenska Synskadade.

OBS! Bindande anmälan till Febe, senast 24.6 före kl. 14 eller absolut senast under måndag 2.8. Under sommaren kan du anmäla dig till ordförande Kerstin Lillbåsk, tfn 050-369 5997.

Styrelsen och Febe önskar alla läsare en riktigt skön, varm och frisk sommar! Kansliet håller semesterstängt under tiden 28.6 – 2.8.2021 – har du ärende till föreningen under den tiden vänligen kontakta ordförande Kerstin Lillbåsk, tfn 050-369 5997.

Kontaktinformation: Alla anmälningar och förfrågningar görs till verksamhetsledare Febe Mörk på tfn 045-321 3320 (må-to kl.9-14) eller per e-post: vasasynskadade@gmail.com 
Du hittar även info om oss på http://www.fss.fi/sv/distriktsforeningar/vasa samt på vår facebooksida: https://www.facebook.com/vasasynskadade.
——¬
Ålands synskadade
I årtusenden har årstiderna här i Norden växlat - höst, vinter, vår, sommar, höst, vinter, vår, sommar. De flesta i vår förening har levt mängder med årstidsväxlingar och ändå är det lika överväldigande varje gång solens strålar lyser längre och längre varje dag, när vindarna blir ljummen och ljuden i naturen överröstar alla dystra tankar.

Och så en dag känner man enda in i medvetandet att sommaren är här! Mer
teoretiskt tar Ålands synskadade sommarledigt 25.6 till 6.8. Det vill säga
från och med midsommar fram till och med första hela veckan i augusti.

Under sommarledigheten kommer IT-stödet Fredrik att jobba. Det kan med andra ord löna sig att slå en signal och kolla om han är på plats ifall du behöver hjälp. All mejl och post läses sporadiskt. Vid brådskande ärenden kontakta ordförande eller vice ordförande.

Kontaktpersonernas ledigheter i sommar är som följer.  Ålands Synskadades organisationssekreterare Charlotta Solax är ledig 24.6 till 8.8. Rehabiliteringsrådgivare Stina Nygård på FSS har semester 5.7 till 12.8 och sjukskötare Åsa Rehn på ÅHS har semester 12.7 till 31.7.

Vi alla önskar just dig en underbar sommar med givande stunder tillsammans med nya och gamla bekantskaper! Så hörs och ses vi i höst när verksamheten kör igång igen.

Kontaktinformation: Besöksadress till Ankaret, Johannebovägen 7, 22100 Mariehamn. 

Sommarstängt 25.6 till 6.8. Behöver du ha kontakt med föreningen under sommaren så ring gärna ordförande Börje Troberg som du når på telefon 04575300977 eller vice ordförande Rolf Söderlund som har telefonnummer 045 7361 3634.

Organisationssekreterare, Charlotta Solax  nås måndag till torsdag kl 9.00-15.30. Mobil: 0457 343 89 50, e-post aland.syn@aland.net. IT-stöd och taltidning, Fredrik Dounhan nås tisdagar och torsdagar kl 10 – 15.30 eller enligt överenskommelse. Mobil: 040 68 00 950, e-post it.syn@aland.net.