Synvinkel nr 7, 2021
———
Synvinkel är organisationstidning för Förbundet Finlands Svenska Synskadade. Tidningen utkommer med 8 nummer/år i svartskrift, punktskrift, som taltidning och som elektronisk version, se www.fss.fi/aktuellt/fs. Kan också fås som e-postbilaga. Årgång 110. 
Utgivare: Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf, Parisgränden 2 A 1, 00560 Helsingfors. Tfn 09-6962 300. Chefredaktör: Helene Wallin Tfn 044 712 3017, e-post: helene.wallin@fss.fi. Meddelanden och annonser mottas av chefredaktören. 
Prenumerationer och adressändringar: FSS kansli, tfn 09-6962 300, e-post: kansliet@fss.fi
Pärmen: Omslaget är från inspelningen av filmen Den blinda mannen som inte ville se Titanic. Petri Poikolainen, som spelar Jukka, sitter i en rullstol. Han är klädd i svarta jeans och t-shirt med ett motiv från science fiction-filmen Star Treck. Han har en svart jacka och mössa. Kameran är nära Poikolainens ansikte och handflatorna vilar mot benen. Foto: Niina Virtanen/Filmikamari.

———

Tillit är ett vackert ord

Superkraft är att våga ha egen stil

Brist på blinkningar ger torra ögon

Wolmar Sjöholm – ivrig lärare och ordförande

Ny lag om funktionshinderservice

Petri Poikolainen gör sitt livs roll i briljant thriller

Nekrolog: Arto Vanhanen (1934-2021)

Nytt samarbete kring teknik

Teater med fokus på Syntolkning

Aktuellt

Aktuellt i distrikten

———

Tillit är ett vackert ord

Text: Sanna Söderlund

Jag tjuvlyssnar ibland, erkänner jag. För flera år sedan satt jag vid en lunchrestaurang i centrala Helsingfors och tjuvlyssnade på ett gäng erfarna taxichaufförer när de berättade roliga historier och händelser de hamnat i under sina yrkesår. Historierna var verkligen dråpliga och den gången hade jag väldigt svårt att dölja mina fnissningar vid grannbordet. Det har hänt också ett flertal gånger utomlands att turister pratat om både ett och annat utan att veta att personen bredvid kan språket.

I dagens samhälle där det pratas i mobiler varsomhelst, blir vem som helst en tjuvlyssnare, vill man det eller inte. Då blir det ofta att jag hör endast den ena parten och den andra sidan av dialogen blir en slags olöst gåta. Sättet och tonfallet kan få mig att tänka hela historier, och det behövs inte många ord för att fantasin och funderingarna sätter igång. Detta är ett roligt tidsfördriv på en lång bussresa, till exempel.

Det hände för ett par veckor sedan igen. ”Jag tycker tillit är ett vackert ord.” Det var dock inte ett telefonsamtal, utan en vanlig diskussion mellan en synskadad och en seende, men jag hörde bara den meningen då resten av diskussionen doldes under motorljud och glada skratt. Men meningen fastnade i min hjärna och jag började senare fundera på den meningen.

Tillit är något som de flesta synskadade har mycket av – eller är tvungna att ha mycket av. Tillit till andra personer. Då man inte kan se vad det står på pappret man behöver skriva under, då litar man på att det är rätt papper man skriver på. Då man får en ledsagare, litar man på att den personen inte lämnar en mitt på gatan utan guidar en genom den labyrint av gator, trösklar och gropar som finns mellan den synskadade och målet.

Får man hjälp av en medmänniska som berättar vilket nummer bussen har så stiger man på. Får man en kölapp som man inte kan läsa så litar man på att få betjäning då ens tur blir. Jag har hört och läst om bedrifter och äventyr, om maratons och bergsbestigning då ledsagare och den synskadade tillsammans når mål som jag – som en smålat medelålders kvinna – aldrig skulle nå. Vilken tillit har dessa till varandra!

Jag vill yttra min tacksamhet till er alla som låtit mig ledsaga er på något sätt under åren. Tack att ni har tillit till mig! Det är för mig en ära att ni förlitar er på mig, och jag vill fortsätta vara värd den tilliten.

———
Superkraft är att våga ha sin egen stil

Text och foto: Pontus Anckar

FSS ordnade läger i Åbo för barnfamiljer. I Äventyrshuset skapade alla sin egen superkraft.

En solstråle söker sig in genom fönstret och lyser upp Oscar Bergs koncentrerade ansikte. Han håller i limpistolen med van hand och riktar den mot sin dockfigur. Ljuden från de andra barnen i rummet bekommer honom inte. Han håller på att lägga sista handen vid en figur som ska vara hans superkraft.

– Det blir en rockstar! säger han medan limpistolen glider över dockan. Den ska heta antingen Blind Channel eller Måneskin!

Oscar Berg är ett av de barn som deltar i FSS veckoslutsläger för familjer som har ett barn med synnedsättning. I lägret deltar förutom barnen med synnedsättning även deras syskon och föräldrar. Familjerna bor på spahotell Caribia i Åbo. Under lägret kan familjerna bland annat simma i hotellets bassänger, pyssla och leka i Äventyrsparken i Åbo, delta i cirkusskola och föräldrarna kan träffa psykolog.

Äventyrshuset

Just nu befinner sig familjerna i Äventyrshuset. De deltar i resan Regnbågslandet, som leds av skådespelaren och mångsysslaren Heidi Eriksson och Pauliina Vesslin. Bägge håller på med bland annat dockteater. De går omkring i verkstaden och beundrar skaparglädjen som drabbat både barn och vuxna.

– Här finns också lavendel. Om ni sätter lavendel i er figur så somnar ni sött när ni lägger er i sängen bredvid den. Lavendel gör att man somnar gott, säger Heidi Eriksson.

I verkstaden skapar alla sin superkraft. Tyg, färggranna knappar i olika storlekar, tråd, nål, strumpor, band, lim, saxar, lavendel. Bara fantasin sätter gränser. Oscars mamma Johanna Berg berättar att det är andra gången de deltar i ett läger ordnat av FSS.

– Men förra gången var det bara en kursdag. Nu får vi bo på hotell. Det är lite som att vara på hemmasemester eftersom vi bor i Åbo.

Oscar lyfter blicken från sin docka för ett ögonblick.

– Höjdpunkten har varit att simma!” konstaterar han.

Oscar får medhåll av Albin Johansson från Vörå som sitter i bordet bredvid och syr på sin docka. Eller just nu är det pappa Christer som syr. Albin spärrar upp ögonen, lyfter armarna och visar hur han susade ner i hotellets vattenrutschbana.

– Ptsscchhhhoooo, låter han. Det gick faktiskt jättesnabbt!!

Albins pappa verkar ha syendet under kontroll.

– Jo han har sytt förr, konstaterar Albin.

– Jag har sytt en hel käpphäst till Lovisa, Albins storasyster, säger Christer.

Dinosauriemusen

Albin och Lovisa hör till de syskon som deltar i lägret. Deras lillebror Edvin sitter vid ett annat bord och pysslar med sin superkraft, en långsmal röd figur med gula fjärilar på magen och dubbla ögon. Edvin tittar lite fundersamt på sin superkraft. Den har inget namn ännu. Kanske det inte är så viktigt. Kanske inte allting måste ha ett namn. Men Edvin är ganska säker på att han själv tycker om att titta på traktorer och skördetröskor.

FSS rehabiliteringsrådgivare Tina Hultgren har också gjort en docka. Den har gult huvud, grönt hår och stora, runda glasögon. Den påminner en hel del om Synligans egen maskot. Lägret i Åbo ingår i Synligan. Det är en verksamhet som riktar sig till barn och unga med synnedsättning. Den andra rehabiliteringsrådgivaren som deltar i lägret, Stina Nygård, berättar att Synligan också är förebyggande arbete.

– Vi har hållit virtuella informationer för till exempel skolhälsovårdare och barnrådgivningen. De kan sedan berätta att vi finns till. Ett syfte är att nå så många familjer, med ett barn med synnedsättning, som möjligt.

I ändan av ett långt bord tittar en leende linlugg upp. Filip Blomster från Åland har gjort två figurer. Han håller stolt upp dem. De ser ut som två möss. Filip nickar instämmande.

– Det är dinosauriemusen och rockmusen!! säger han.

Filips mamma Frida Gardberg skrattar och berättar att familjen deltagit i FSS läger några gånger tidigare. Med i Åbo är också Filips syster Matilda. Hon sitter vid ett annat bord och knyter koncentrerat ett gult band kring en av sina dockor. Bägge har svartvitt leopardskinn. Linus Nygård, som fungerar som hjälpledare under lägret, har gjort ett glatt, gult huvud med orange punkfrisyr. Han kastar en blick på Albins superdocka som börjar bli färdig och nickar uppskattande.

– Häftig. Är det där huvudet? frågar han.

–Nää, det är ju svansen!!
Olika superkrafter

När dockorna med superkrafter är färdiga sätter sig alla i ring runt Heidi Eriksson och Pauliina Vesslin. Nu får alla en chans att berätta vad deras docka heter och vad den har för superkraft. Det är ingen som heter Stålmusen eller som har superkraften att vara superstark. Nej, de här dockorna har namn som till exempel Luna, Måneskin och Bananen. Och deras superkrafter är bland annat att våga vara sig själv och ha sin egen stil, att kunna gilla alla, att gilla färger och äta saker. På vägen ut till taxin funderar Tina Hultgren om inte dockan hon gjort kunde delta i Synligans verksamhet i fortsättningen.

Det slår mig att jag i Äventyrshuset inte överhuvudtaget tänkt på, eller märkt, att några av barnen har en synnedsättning. Kanske kan det vara Synligandockans superkraft. Att visa att vi alla i grunden är lika trots olika funktionsnedsättningar och brister.

Bildtext: Supermöss. Filip Blomster är ett av de barn som deltog i FSS familjeläger i Åbo. Här visar han upp sina superkrafter, en dinosaurie- och en rockmus.

Syntolkning: Filip Blomster har blont hår och glasögon. Han är fem sex år gammal. I ena handen håller han en rockmus som bland annat är gjord av en blågul strumpa, i den andra handen håller han en dinosauriemus som är gul och grön. Han ser glad ut.

Bildtext: Superkrafter!! Fr.v. hjälpledare Linus Nygård, Matilda Blomster, ledare Pauliina Vesslin, Lovisa Johansson, rehabiliteringsrådgivare Tina Hultgren, Albin Johansson, rehabiliteringsrådgivare Stina Nygård, Oscar Berg, Hugo Eriksson, Filip Blomster, ledare Heidi Eriksson och Frida Gardberg visar upp sina superdockor.

Syntolkning: Den här bilden är från FSS läger i Åbo för barnfamiljer. Barnen sitter i en ring framför kameran tillsammans med ledarna. Vissa sträcker upp händerna i luften för att visa vad de pysslat ihop under lägret. Alla vuxna har munskydd på sig.
———

Brist på blinkningar ger torra ögon

Text och foto: Helene Wallin
Rinnande ögon, sveda eller grus i ögonen. Torra ögon är den nya folksjukdomen som har flera olika orsaker, bland annat mediciner och livsstil. Blinka ofta, det håller ögonen i form.

Redan på 2000-talet kunde optikern Aija Hirsimäki konstatera att torra ögon blev allt vanligare.

– Många unga människor som kom till mig led av torra ögon. Eftersom det hittills hade varit en sjukdom som främst drabbade äldre kvinnor och förekom med vissa sjukdomar, väckte det min nyfikenhet.

Hon började forska i ämnet och specialisera sig. Så småningom klarnade bilden av sjukdomen som knuten till vår västerländska livsstil. Redan från unga år tillbringar vi mycket tid framför mobil- och dataskärmar, vilket gör att blinkreflexen slås ut och vi blir närsynta.

– När vi tittar på en mobil- eller dataskärm tror vår stenåldershjärna att vi gör något jätteviktigt, och då slutar vi att blinka för att vi behöver koncentrera oss. Och när blinkningarna kommer för sällan fuktas inte ögat som det ska, poängterar Aija Hirsimäki.

En annan orsak är tillgången på processad mat som generellt sätt innehåller lite näringsämnen, mineraler, vitaminer och fetter, vilket försämrar kvaliteten på tårfilmen som ska fukta ögat. Autoimmuna sjukdomar, IBD, Sjögrens symptom, reumatismen, rosacea, diabetes, samt mediciner som betablockerare och ögontrycks- och ögondroppar som innehåller konserveringsmedel är också kopplade till torra ögon. Yttre faktorer som torr inneluft och laseroperationer samt åldrandet påverkar också.

Meibums körtlar

Aija Hirsimäki visar ett foto på en 30-årig kvinnas öga på dataskärmen. På fotot ser man att Meibums körtlar, som spelar en viktig roll i produktionen av fetter till tårfilmen, har förtvinat.

– Ser du att alla hennes körtlar har förtvinat. De som finns under ögat är värst.

Körtlarna finns både i det undre och övre ögonlocket, och fungerar som pumpar och pumpar ut tårvätska över hornhinnan varje gång vi blinkar.

– Om vi inte blinkar tillräckligt ofta, hårdnar och stelnar oljan och täpper till öppningen på körtlarna. Då förlorar tårvätskan en viktig komponent, fettet som behövs för att tårfilmen inte ska avdunsta för snabbt.

Tårfilmen består av tre lager, ett mucin- eller slemlager som gör att vätskan fördelas jämnt över hinnans yta, sedan ett vattenlager som ser till att skräp transporteras bort från ögat och ytterst ett fettlager som förhindrar en för snabb avdunstning av vattnet. När någon av dessa komponenter rubbas får vi torra ögon.

– Ett vanligt symptom är att ögonen rinner så fort man går ut för att tårfilmen avdunstar för snabbt, och hjärnan tror att vi fått skräp i ögat och sänder ut extra mycket tårvätska. Att ögonen svider, bränner och är röda och irriterade är också typiska besvär. Många beskriver känslan som om de hade grus i ögonen, men känner inte igen symtomen.

– En av mina yngsta klienter var en fyraåring som kom till min mottagning. Pojken blinkade och gnuggade sig i ögonen hela tiden, och pappan trodde att det berodde på skräp i ögat. När jag undersökte pojken visade det sig att ögonen var irriterade och torra, och att han spenderade dagarna med att spela dataspel och titta på video. Det blev en hel diskussion om skärmtid för barn med pappan.

Om ögonsjukdomen torra ögon inte vårdas kan följden bli allvarliga skador på hornhinnan och försämrad syn.

Ögonkvalster

Som Finlands första optikerexpert på torra ögon är Aija Hirsimäki banbrytande på många sätt. Hon har infört nya undersöknings- och behandlingsmetoder och omger sig med optiska maskiner som är det senaste i branschen. Fotot på den 30-åriga kvinnans körtlar är tagna med en maskin som heter Oculus Keratograph och finns på Instrumentariums klinik för torra ögon i Tammerfors.

– Vill du att vi tittar på hur dina ögon ser ut? Här kan man se om hornhinnan är skadad, eller om fettkanalerna är igentäppta.

Jag sätter mig framför maskinen. Undersökningen börjar med att ett färgmedel läggs in i ögat, och sedan får man titta in i en tratt så länge som möjligt utan att blinka medan ögat filmas. Färgämnet, som fastnar på hornhinnans yta där det finns skador, känns knappt. Svider inte. Efteråt tittar vi på bilderna av mitt öga tillsammans.

– Dina ögon är i förvånansvärt bra skick med tanke på att du jobbar framför datorn. Hornhinnan är pyttelitet svullen och torr men annars klar, genomskinlig och hel. Dina fettkanaler är helt öppna, förutom en på vänster sida. Har du märkt något med det ögat, att det rinner? Möjligtvis har du lite smuts och kvalster i ögonen. Dessa kvalster är en del av vår normala flora. Ibland förökar de sig för mycket, och täpper till körtelkanalerna. Det botas med att man rengör ögat med sterila våtservetter som innehåller Tea Tree olja som kvalsterna dör av.

Behandlingar och egenvård

Eftersom torra ögon till stor del beror på våra levnadsvanor är det möjligt att bota genom livsstilsförändringar och behandlingar. Om Meibums körtlar har förtvinat och slutat fungera kan man väcka dem till liv med värmebehandlingar, och mjölka ut den dåliga vätskan som täpper till öppningarna. Det finns även en maskin som kan väcka körtlarna till liv med värmeimpulser, en metod som bland annat använts inom plastikkirurgin för att stimulera produktionen av kollagen.

– Den är utvecklad av en ögonläkare i New York.

Det går ungefär 15 minuter per dag åt att sköta om ögonen. Resultatet kommer om två tre månader. Aija Hirsimäki brukar skräddarsy en egenvård som passar hennes kunder samtidigt som de tittar på hur ögonen ser ut på dataskärmen. Pauser från skärmarbetet där man fokuserar på långt håll och gärna blinkar 20 gånger ingår i rutinerna.

– Med en konstnär kom vi överens om att hon varje gång hon tog målfärg med penseln skulle blinka. Vi ska blinka var 5-7 sekund för att ögonen ska hållas fuktiga. En god tårvätska fuktar ögat i 10 sekunder.

Hälsosam mat med bra fetter som behövs för att kroppen ska kunna producera en tårfilm av bra kvalitet finns i ägg, lax, nötter, olja. Torra ögon beror ofta på att man har brist på fetter som smörjer ögat och förhindrar avdunstning av fukt i ögat.

– För ögonhälsans skull ska man undvika processad och näringsfattig mat, den innehåller dåliga fetter. Att dricka mycket är nödvändigt. Vissa säger att de dricker mycket kaffe och te, men de torkar ut kroppen. Ögondroppar och mediciner som innehåller konserveringsmedel torkar också ut ögonen.

Kosttillskott brukar också användas vid torra ögon. Aija Hirsimäki har varit med och tagit fram kapslar med havtornsolja som innehåller omega-7 som hjälper ögat att göra bra fetter till tårfilmen.

– Havtorn har i hundratals år använts som smörjningsmedel för leder bland annat i Kina.

Bildtext: Expert. Optikern Aija Hirsimäki möter både dagisbarn och unga vuxna som har problem med torra ögon.

Syntolkning: Optikern Aija Hirsimäki sitter vid sitt arbetsbord. Hon har röda glasögon och blont ljust hår och kring 55 år. Hon håller armen på musen och tittar in i kameran. På dataskärmen ser man bilder av ögon hon undersökt.
———
Wolmar Sjöholm – ivrig lärare och ordförande

Text: Gunilla Löfman
Wolmar Sjöholm valdes till Samfundet Finlands Svenska blindas ordförande år 1947. Han efterträdde Holger Fager som var ordförande under Samfundets första år. Han avgick som ordförande år 1963 och fungerade sedan som viceordförande några år. 
Sjöholm var född den 27 maj 1891 och Samfundet grundades på hans 55-års dag. Han deltog i det förberedande arbetet och fungerade som sekreterare på det grundande mötet. Wolmar reste ut till regionerna för att värva medlemmar. Han besökte de andra nordiska länderna för att informera om Samfundet eller som han själv uttryckte det:

– Vi måste berätta för dem att det utförs blindsaksarbete också på svenska i Finland.

Eftersom Samfundet hade ont om pengar gjordes allt arbete utan ersättning. Det kunde till och med hända att Wolmar själv betalade sina arbets- och representationsresor.

Medlemmarna ville att Samfundet skulle ha ett eget märke. Vid vårmötet 1947 godkände man ett märke som föreställde två barn som sträcker sina händer mot en uppgående sol.  På märket fanns också Samfundets initialer SFSB. Märket tillverkades både som klistermärke och i metall och grön emalj för medlemmarna att bära.

Under 1950-talet lyckades man få Statens Järnvägar att bevilja medlemmarna femtio procents rabatt på tågresorna till och från Samfundets medlemsmöten. Församlingsförbundet stödde Samfundets verksamhet både med ett årligt bidrag på 50 000 mark och med att Samfundet fick ordna tisdagsträffar i församlingsförbundets lokaler.

Östnylänning

Sjöholm var född i Hammars i Borgå landskommun. Han gick i Helsingfors Blindskola. Efter skolan återvände han till sina hemtrakter där han arbetade med borstbinderi och gårdfarihandel. När han blev chef för ett materiallager som försåg synskadade hantverkare med råämnen flyttade han till Helsingfors. År 1945 anställdes han som lärare i hantverk och musikteoretiska ämnen vid Svenska Blindskolan. Efter pensioneringen fortsatte han att undervisa några år. Till Sjöholms intressen hörde det internationella språket esperanto. Språket blev ett frivilligt ämne i Blindskolan och Wolmar var en ivrig lärare. Han såg rikedomen i att blinda över hela världen genom esperanto kunde vara i kontakt med varandra.

Tor Hanner minns Wolmar både som lärare vid Blindskolan och som ordförande för Samfundet. Han berättar att det pågick språkstridigheter i Helsingfors och han minns att Wolmar avslutade en av samfundets fester med orden: ”Kära vänner, idag har vi igen fått andas svenskt”. Tor fortsätter:

– I tur och ordning hade lärarna dejour på skolan. När det var Wolmars tur stannade han längre än han måste. Han lyssnade på radioteatern tillsammans med oss elever och efteråt diskuterade han med oss om det vi hört. Man skulle titulera lärarna med herr, fru och fröken, men med Sjöholm var vi kompisar och sa: hördu, herr Sjöholm.

Att musiken var ett av Sjöholms stora intressen är Tor tacksam över. Han berättar att Sjöholm var mer eller mindre självlärd och att han innan han flyttade till Helsingfors varit med i en hornorkester på hemorten. I Helsingfors spelade han sedan i De Blindas hornorkester.

– Jag hade lärt mig spela dragspel hemma i Österbotten, men i skolan var det inte rumsrent med dragspel, det var piano som gällde, säger Tor och fortsätter:

– Någon skänkte ett dragspel till skolan och jag blev förstås ivrig. När Wolmar märkte att jag redan kunde spela en del melodier såg han till att jag fick en kunnig lärare. Sjöholm såg inte så bra men timme efter timme dikterade han noterna, som jag fått av läraren för mig så att jag kunde skriva dem i punktskrift. Tack vare Wolmar har jag kunnat försörja mig genom att spela dragspel både i Finland och Norge. Sjöholm var nog skolans bästa lärare.

År 1966 utsågs Wolmar Sjöholm till hedersordförande i Samfundet Finlands Svenska Blinda. Finlands svenska folktings förtjänstmedalj i brons fick han år 1971. Wolmar Sjöholm dog den 30 september 1974. 

Bildtext: Lärare. Esperanto var ett av Wolmar Sjöholms stora intressen.
Syntolkning: Här ser vi porträttet av Wolmar Sjöholm, FSS tidigare ordförande. Han har runda glasögon och ljusbrunt kort hår som är kammad i en bena på ena sidan. Han bär en mörk kavaj, rörutig skjorta och slips.
———

Ny lag om funktionshinderservice

Text: Elias Vartio, juridiskt ombud SAMS
I skrivande stund är beredningen av nya funktionshinderservicelagen i full fart. Lagen ska träda i kraft första januari 2023 och förslaget ska på utlåtanderunda efter årsskiftet. Om du läser vidare, summerar jag vad som skett hittills samt bjuder på ett axplock av intressanta förbättringar och möjligheter som den nya lagstiftningen i bästa fall kan bjuda på. För att balansera ut det hela, så kan jag även måla några fan på väggen innan jag är klar.

Delaktighetsgruppen

Beredningen nu bygger vidare på Sipilä-regeringens förfallna förslag till ny funktionshindersservicelag. Delaktighetsarbetsgruppen på social- och hälsovårdsministeriet har sammanställt en rapport med rekommendationer för hur delaktigheten för personer med funktionsnedsättning kunde bättre tryggas inom funktionshinderservicen. Arbetsgruppen lyfter upp metoder för hur klientens behov och synpunkter kan beaktas redan innan besluten görs, på ett sätt som förstärker klientens ställning och rättigheter. Fokuset har alltså varit på den så kallade förebyggande rättssäkerheten – om beslut bereds bättre minskar behovet för rättsliga processer i efterskott. Beslut inom funktionshinderservicen borde enligt arbetsgruppens rekommendationer i framtiden också i regel vara i kraft tills vidare. Tidsbundna beslut ska endast ges i undantagsfall.  Jag själv hoppas på att det här ska minska på behovet av byråkrati och redovisning.

Öppna hörandetillfällen

I våras ordnade social- och hälsovårdsministeriet flera öppna hörandetillfällen om lagens tillämpningsområde och innehåll. I vårt påverkansarbete har vi fäst uppmärksamhet bland annat vid att tillgången till lagens tjänster inte ska försvåras.

Vi har även lyft upp att utöver individen med funktionsnedsättning, så kan även familjen behöva stöd. I och med att tanken är att lagen ska bättre beakta också målgrupper som hittills lätt fallit mellan stolarna så kan det här också kräva tilläggsresurser. Om flera ska ta del av kakan, behöver den också vara något större.

Gällande de materiella rättigheterna i nya funktionshindersservicelagen så finns också många intressanta nyheter. Tanken är bland annat att barn med frånskilda föräldrar kan få stöd för ändringsarbeten i bägge hemmen. Det här är välkommet med tanke på både barnets och föräldrarnas rättigheter och välmående.

En annan fin utveckling är att den så kallade kortvariga omsorgen blir tillgänglig för allt flera. Hittills har tjänsten vanligtvis erbjudits som en del av specialomsorgen, även om familjer med andra slags funktionsnedsättningar kan ha ett lika stort behov av den. Kortvariga stödinsatser i vardagen kan hjälpa familjerna och individerna att orka bättre. Det kan också bidra till att båda föräldrarna har bättre förutsättningar att delta i arbetslivet, då man kan få vardagen att rulla.

Social och fysisk rörlighet

I fråga om stöd för rörlighet – så som färdtjänster och ekonomiskt stöd för fordon – har både SAMS och Handikappforum åberopat normalitetsprincipen och tanken om fri rörlighet. Vi anser att det är oskäligt att besök på andra orter än näromgivningen ska kräva särskilda förvaltningsbeslut. Vår tanke är att personer med funktionsnedsättning ska kunna också spontant resa både inom Finland och gärna även Europa, precis som vem som helst annan. Det räcker inte att man ska kunna resa med tåget till en annan stad i Finland, utan man vill ju också komma vidare från tågstationen.

Vi vet inte ännu hur de slutgiltiga paragraferna ser ut, men det finns mycket som tyder på att stödet för rörlighet kommer att bli något flexiblare. I bästa fall kan nya lagpaketet innebära betydligt bättre rörlighet för våra målgrupper – både konkret och socialt på samhällets olika områden.

Behovet av påverkansarbete och övervakning av rättigheter tar inte slut vid lagreformen. Följande steg är sedan att följa upp hur de förverkligas, särskilt i de svenskspråkiga social- och hälsovårdsområdena. Risken här är att om verksamheten underbudgeteras, så kan utfallet bli godtyckligt trots den lovande lagstiftningen och de goda avsikterna. 

———

Petri Poikolainen gör sitt livs roll i briljant thriller

Text: Riikka Hänninen foto: Niina Virtanen/Filmikamari

Den blinda mannen som inte ville se Titanic är en sensationell film.  Petri Poikolainen, som spelar huvudrollen, är själv blind och sitter i rullstol liksom huvudpersonen, som dras in i ett gastkramande drama när han på egen hand åker till Tammerfors för att hälsa på sin flickvän.

Jaakko är blind och förlamad från bröstet och nedåt. Han lever ett inrutat och tryggt liv i lägenheten, där hans pappa och assistenter ser till hans behov nästan lite för mycket. Äventyret börjar när Jaakkos älskade som han aldrig träffat ansikte mot ansikte ringer och behöver hjälp. Jaakko bestämmer sig för att åka med tåg till Tammerfors alldeles själv. Men alla händer som hjälper honom med rullstolen är inte snälla, och snart inser han att han är i fara.

Detta är handlingen i filmen Den blinda mannen som inte ville se Titanic (Sokea mies joka ei halunnut nähdä Titanicia) som nyligen prisbelönades med publikpriset på filmfestivalen i Venedig. Teemu Nikki har skrivit manus och regisserat dramat. Huvudrollen spelas av skådespelaren Petri Poikolainen. Han vet hur Jaakkos liv är, för han är själv blind och sitter i rullstol.

En gammal dröm väcktes till liv

Petri Poikolainen arbetade som skådespelare på Helsingfors stadsteater, när hans syn dramatiskt försämrades på grund av MS för elva år sedan. Sista gången han stod på teaterscenen var i december 2010.Idag ser han ingenting och använder rullstol som sin karaktär Jaakko. År 2019 skickade Poikolainen hälsningar till sin gamla kompis från lumpartiden, Teemu Nikki, som genast blev intresserad av hans livsöde. Han förstod att Poikolainen reste med tåg på egen hand, och här föddes idén till filmens ramberättelse.

– Jag ville hitta ett perspektiv som var främmande, och som jag kunde utforska och fördjupa mig i. Det slog mig att en film av det här slaget inte har gjorts tidigare, säger Nikki.

– Jag har alltid drömt om att göra film. Innan jag förlorade min syn, tyckte jag det skulle vara coolt att se mig själv på vita duken. Visst är det lite ironiskt, att jag spelar min första huvudroll, men inte kan se mig själv på bio, skrattar Poikolainen och är på gott humör.

Ljud och bild bygger på en blinds upplevelsevärld

Det första ljudet som hörs i filmen är en syntetisk kvinnoröst, bekant för alla som har en smartphone. Rösten säger ”It’s Alive Films presenterar”. Därefter fortsätter rösten att läsa inledningstexten samtidigt som den flödar in som punktskrift på bioduken. Hörspelet fortsätter genom hela filmen, eftersom mobilen är en viktig kanal till yttervärlden för Jaakko.

– Vi planerade ljudvärlden väldigt noggrant. Vi ville att tittaren skulle kunna uppleva, känna hur en synskadad upplever världen, säger Nikki.

På många ställen i filmen berättas saker och ting bara med ljud. När Jaakko känner smärta, blir ljudlandskapet dimmigt och suddigt, medan bilden förblir normal. Det första tecknet på fara kommer också i form av ljud. För den seende tittaren utlovas otäcka och skräckfyllda ögonblick, som när filmduken i en avgörande vändpunkt blir mörk, och tittaren endast genom ljudet genomlever samma plågsamma ögonblick som Jaakko.

– Musiken som hade planerats till filmen lämnades bort, det tycker jag är bra, säger Poikolainen.

– Det ger utrymme för att återskapa blindas egna ljudvärld. Jag sade till de två ljudplanerarna Sami Kiiski och Heikki Koss att ’så där låter det i mitt huvud’.

– Jag ville att blindas upplevelser av omvärlden, skulle spegla sig i själva bildberättandet, förklarar Nikki.

– Endast Jaakkos ansikte har betydelse, övriga skådespelares ansikten och uttryck syns inte på bild. Jaakko ser ju inte andras ansiktsuttryck. Han måste dra sina slutsatser utgående från nyanser i rösten och sättet att tala.

Att dyka ner i det okända

Även om Poikolainen har synts i några tv-serier, har han aldrig tidigare axlat huvudrollen i en filmproduktion. Han uppskattar att det var lättare för honom än för en seende skådespelare att komma in i rollen.

– Regissören Nikki sade 'varsågod' som signal på att tagningen började, i detsamma tystnade filmteamet, som om de upphört att existera. Att inte se kameran var bra. Även om jag visste att jag filmades i närbild, var det lätt att glömma kameran. Kanske var det därför det blev så levande och naturligt när jag agerade framför kameran, som om jag hade pratat med människor i verkliga livet, minns Poikolainen.

Enligt regissören Teemu Nikki krävde Poikolainens synnedsättning inga specialarrangemang under inspelningarna av Den blinda mannen som inte ville se Titanic.

– I en scen blir Jaakko slagen. Det var en utmaning, eftersom Petri inte kunde se när han skulle reagera på slaget, som förstås inte träffade honom. Vi löste det genom att räkna ’ett, två nu’.

Poikolainen minns en scen, där Jaakko måste röra sig med rullstol utan att veta vad som väntar och vad som finns framför honom. Det enda han vet är att det är farligt.

– Det var skrämmande på riktigt. Jag visste åt vilket håll jag skulle, men visste inte exakt vad som fanns framför mig. Det syns på mitt ansiktsuttryck i filmen.

En historia om en man med funktionsnedsättning

Såväl Poikolainen som Nikki är överens om en sak: att även om funktionsnedsättningar är en väsentlig del av filmens berättelse, är detta ingen film där man eftersträvar att människor ska tycka synd om människor med speciella behov.

– Jag vill göra en thriller, där huvudpersonen råkar vara funktionshindrad. Och Poikolainen var den skådespelare jag ville samarbeta med, sammanfattar Nikki.

– Jag vill att filmen skulle göra oss funktionshindrade till vanliga människor, vi är ju likadana som alla andra, säger Poikolainen.

Och vad tycker duon om diskussionen om att alla kan spela allt på teater eller i film? Får en som inte har funktionshinder gestalta en person som har speciella behov, och får en cisperson spela en transperson?

– Jag tycker att vem som helst får spela vem som helst. Det handlar mer om hur man tolkar karaktären. Förutsatt att en viss människotyp inte förlöjligas, finns inga begränsningar för vad skådespelaren kan göra för roller, summerar Nikki.

Regissören tycker själv att det är viktigt att man gör en noggrann research. I den här filmen är Poikolainen expert på blindhet och MS. Nikki har också regisserat serien Sekaisin, där man behandlar mental ohälsa hos unga invandrare. Där behövde man göra en bred research om den arabiska kulturen för att kunna förstå den.

– Visst kan en vanlig skådespelare spela en funktionshindrad, men eftersom jag är blind på riktigt och sitter i rullstol, så förmedlas det förstås. En som inte har funktionshinder skulle få lägga ned mycket tid på att läsa in sig på saker, som för mig är normala, gissar Poikolainen.

Och skulle en skådespelare utan funktionshinder kunna odla samma mängd svart humor i skydd av sin rollfigur, som Jaakko gör om sin situation?

– Kanske inte så lätt som jag, medger Poikolainen.

Belönades i Venedig

Filmen Den blinda mannen som inte ville se Titanic fick världspremiär på filmfestivalen i Venedig den 8 september och vann publikpriset.

– Sjuhundra personer satt i biosalen, och när filmen var slut, reste sig människor upp och hurrade och applåderade. Det var otroligt fint! jublar Poikolainen.

– När jag läste manuset högt via WhatsUp för Petri, kunde jag inte föreställa mig, att vi var på väg till Venedig, säger Nikki.

I Finland har filmen gått på bio sedan september, och som bäst förbereder man den internationella lanseringen och distributionen av filmen.

Sista frågan till det dynamiska kraftduon: Har ni sett filmen Titanic?

– Nej, det har jag inte, och efter den här filmen är det tveksamt om jag ens kan titta på den, säger Nikki och skrattar.

– Titanic är den mest romantiska och ljuvliga filmen genom tiderna. Jag såg den på bio för länge sen och grät från början till slut, säger Poikolainen

Intervjun har publicerats i Airut nr 5 2021.

Se filmen på bio med MovieReading: MovieReading är en app för den som vill ha bildtolkning till filmer. Den kan laddas ned i iOS-mobiler och Android-mobiler gratis. På appen finns det en syntolkning på finska till filmen Den blinda mannen som inte ville se Titanic. MovieReading iOS-mobiler (App Store). MovieReading Android-mobiler (Google Play -affär).

Bildtext: Förberedelser. Filmteamet och Petri Pokolainen är på gott humör innan tagningen av en skrämmande scen som ska spelas in i denna betongmiljö med övergivna hus och väggar som är sprayade med graffiti. 

Syntolkning: På bilden gör filmteamet Petri Poikolainen redo för en tagning i filmen Den blinda mannen som inte ville se Titanic. Han skrattar och sitter i sin rullstol, en kille rättar till hans jacka och en kvinna står och tittar på honom. Vi befinner oss utomhus i en betongmiljö med övergivna hus och väggar som är sprayade med graffiti.

Bildtext: Samtal. Huvudpersonen Jaakko pratar mycket i mobiltelefon, som är hans viktigaste kanal till yttervärlden. 

Syntolkning: Skådespelaren Petri Poikolainen pratar i mobiltelefon. Mobilen är hans rollfigur Jukkas viktigaste kommunikationskanal med yttervärlden. Bakgrunden är suddig och man ser bara ansiktet från sidan. Han har en svart mössa.
———

Nekrolog: Arto Vanhanen (1934-2021)

Filosofie magistern Arto Vanhanen har avlidit i en ålder av dryga 87 år. Han föddes 6.2.1934 i Kotka som yngsta sonen av tre. Han påbörjade sin skolgång i en finskspråkig skola, vilken dock avbröts för att Arto, som ett av ca 75 000 barn, reste till Sverige som krigsbarn. Arto levde i Småland 1942-1943 samt 1944-1946.  I Sverige glömde han sitt modersmål finskan och började därför i Kotka Svenska Samskola när han kom hem. Skolan skulle senare bli hans arbetsplats.

Efter studenten 1954 gjorde Arto värnplikten i Kouvola och förtjänade militärgraden fänrik. Hösten 1955 började Arto studera vid Helsingfors universitet, på matematisk-naturvetenskapliga fakultetens avdelning för biologi. I samband med studierna träffade han sin blivande hustru Marita. Geografi blev Artos huvudämne, och han utexaminerades med laudatur och titeln filosofie magister 1959.

Arto återvände till Kotka i egenskap av äldre lektor i naturvetenskap och geografi vid Kotka Svenska Samskola. Hans lärarbana, som sträckte sig till våren 1975, började hösten 1960. Han var en mycket omtyckt lärare. På grund av försämrad syn sjukpensionerades Arto och började sin andra karriär. Arto blev en kunnig person inom synskadeverksamheten både på den svenskspråkiga och den finskspråkiga sidan. Arto fungerade först som viceordförande, sedermera som ordförande (1997-2002) för Förbundet Finlands Svenska Synskadade och blev senare hedersordförande för förbundet. Han var även ordförande för Kymenläänen Näkövammaiset ry 1981-1995. Han gjorde fina insatser för synskadeverksamheten i Finland och var bland annat med om att starta Hufvudstadsbladet i elektroniskt format för synskadade. Han var även mycket internationellt engagerad som representant för olika synskadeföreningar och med i Nordiska samarbetskommittén kring synskadefrågor (NSK). Arto var även aktiv i Kymenlaakson sotalapset/Kymmenedalens krigsbarn och i Lions Club Kotka.

För sina insatser i den svenskspråkiga och internationella synskadeverksamheten tilldelade Republikens president 2003 Arto Vanhanen Finlands Lejons Ridderorders förtjänstkors. Arto tilldelades även Kaakkois-Suomen Näkövammaiset förtjänsttecken i guld 2007, Näkövammaisten Keskus-liittos förtjänsttecken i silver 2001 samt i brons 1987.

Arto gifte sig med Marita Grandell 1964 och levde tillsammans med sin Marita till hennes frånfälle 1987. De fick en son Johan. Johan och hans familj skulle senare bli en viktig del i Artos liv. Arto hittade en ny levnadskamrat Maja i slutet av 1990-talet. Arto och Maja hade ett fint liv tillsammans med bland annat resor i Finland. Arto njöt speciellt av rekreation på Kaisankoti, i Onnela, i Nykarleby och på Koivuranta. Arto tog aktivt del i synskadefrågor via sina artiklar ända till de sista åren.

En aktiv föreningsmänniska, en påverkare, en omtyckt lärare, en humorist, en god levnadskamrat samt en fin far och farfar är borta.  Vi minns Arto med värme och saknad.

Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf

Bildtext: Arto Vanhanen.

Syntolkning: På bilden ser vi Arto Vanhanen som pensionär. Han är fotograferad i svart kavaj och bär ett förtjänsttecken i form av ett kors han fått av Finlands Leijons Ridderorder. Han har grått hår och glasögon.
———
Nytt samarbete kring teknik

Text: Helene Wallin
Tekniska hjälpmedel gör livet lättare för den som inte ser. Samarbete är ett sätt att garantera en bred handledning och stöd.  
Appar. Smartphones. Datorer. Vi omges alla av teknik som vi behöver i våra dagliga liv. Som synskadad är det viktigt att man får hjälp med att använda tekniska apparater i vardagen. Vid Svenska Synskadade i Östnyland och FSS samarbetar man sedan två år med finska Helsingin ja Uudenmaan Näkövammaiset ry. I praktiken ordnar man gemensamma it- och teknikträffar där medlemmar får hjälp med att använda röstfunktionen i mobilen och annat.

– Vi samlas på Kajutan i Borgå en gång i månaden. Människor tar med sina tekniska prylar och delar erfarenheter. Vi har ju samma problem oberoende språk. Tillsammans har vi två till sex it-stödpersoner på plats. Det kan vara tjugo människor på plats som behöver hjälp, och man har också kunnat delta på distans. Det gör att vi kunnat spara kostnader och att flera kunnat vara med som bor långt borta, säger ordförande Jonas Lindström.

Teknikträff lockade många

I oktober åkte SSÖ och finska HUN till Ekenäs för att berätta om samarbetet över språkgränserna för Svenska Synskadade i Västnyland. Enligt ordförande Göran Sjöstedt finns det ett ständigt behov att förbättra sitt teknikkunnande. Många medlemmar hör till generationen som växt upp utan teknik, och behöver hjälp med att lära sig tekniska hjälpmedel.

– It-världen är sådan att alla måste lära sig det, annars är man utanför. Tillsammans har vi mer resurser. Vi kan alla dra nytta av ett samarbete.

Medlemmen Fredrik Lindgren, som deltog i träffen, menar att möjligheterna blir oändligt mycket fler om man som synskadad behärskar tekniska hjälpmedel.

– Man blir nästan 100 procent självständig, och kan göra nästan allt själv, säger Fredrik Lindgren som både använder Nordeabanken, och Mobilepay i sin vardag.

Tips om hjälpmedel

Rehabliteringsrådgivare Tina Hultgren pratade om hjälpmedel.

– En hjälpmedelscentral finns i varje kommun och därifrån får man som synskadad bland annat vita käppar, förstoringslampor och lässtöd. Till hjälpmedelscentralen kan man ringa själv eller vara i kontakt med rehabiliteringsrådgivaren som hjälper med ansökan.

LäsTV och förstorande hjälp-medel som kikare, förstoringsglas och hjälpmedelsprogram till datorn fås från sjukhusen, rehabiliteringspolikliniken.

– Hur kommunen tolkar handikappservicelagen och hur ersättning för hjälpmedel i vardagen beviljas kan variera från kommun till kommun.

Önskar man ansöka om ekonomiskt stöd för ett hjälpmedel kontaktas handikappservicen i kommunen.

– Man kan ansöka om bidrag för till exempel en ny telefon.  Det viktiga är att motivera med att det är ett hjälpmedel man behöver för att klara sin vardag, att man behöver och använder till exempel telefonen för att förstora och kommunicera.

Om man får ett nekande svar, finns det olika stödstiftelser man kan vända sig till och här hjälper rehabiliteringsrådgivarna till.

– Jag skulle rekommendera alla att vara i kontakt med rehabiliteringsrådgivaren när det uppstår frågor om anskaffning kring ett hjälpmedel. Då kan vi tillsammans fundera kring hjälpmedlet och varifrån man ansöker om det, säger Tina Hultgren.

Träffen avslutades med att deltagarna på plats fick ställa frågor om tekniska hjälpmedel till it-ansvariga Cristian Söderberg från FSS och Ibrahim Milanovic, Niko Sutinen och Ritva Heinlampi från HUN.   
Bildtext: Teknikträffen hos SSVN i Ekenäs. På bilden från vänster Ibrahim Milanovic, Göran Sjöstedt och Jonas Lindström.

Syntolkning: Här befinner vi oss i Svenska Synskadade i Västnylands verksamhetscenter i Ekenäs. Människor som kommit till teknikträffen sitter vid olika bord och samtalar. Göran Sjöstedt som är ordförande för SSVN bär turkos tröja och står och pratar med Jonas Lindström som är odförande för Svenska Synskadade i Östnyland och Ibrahim Milanovic som är it-ansvarig vid Helsingin ja Uudenmaan näkövammaiset.

———
Teater med fokus på Syntolkning

Text: Helene Wallin

Han packar sin resväska.
Han bär en ljus jacka, som symbol för hopp.
De turas om att vakta vid dörren.
Så låter det under syntolkningen av pjäsen Några av oss på Svenska teatern.

Vi befinner oss i ett ghetto i Tjeckien som heter Terezín tillsammans med fyra tonårspojkar. För att överleva utropar de ghettot till en självständig republik, och grundar tidningen Vedem ('I ledningen'). I 83 handskrivna tidningsnummer får vi en detaljerad bild av livet under två år i lägret.

Medan pjäsen Några av oss på Svenska teatern framskrider pratar syntolken Elin Sundell i öronsnäckan. Vi får veta hur det ser ut på scenen och hur pojkarna är klädda. Om de är osäkra, förtvivlade eller arga. Att de finns två våningssängar och en latrin och ett bord i mitten av rummet de bor i.

Vi är inne på första dagen av den interaktiva syntolkningsverkstaden som ordnas i FSS och Luckans regi. Deltagarna ska lyssna på en syntolkad föreställning som en del av utbildningen och det är därför vi är på Svenska teatern. Alla som ser har ögonbindel för att förstå hur syntolkningen fungerar medan pjäsen pågår på scenen. Nästa dag analyseras föreställningen av deltagarna och de synskadade coacherna ger feedback.
Hur ser man färger?

I syntolkningsverkstaden deltar både nya och erfarna syntolkar från Svenskfinland.

– Jag har mycket erfarenhet av att syntolka handboll, film och teater, men vill fräscha upp mina kunskaper, det har varit en lång paus under coronan. Det som är mest utmanande med syntolkning är att hinna få med allt när det händer mycket. Man får heller inte prata på skådespelarnas repliker, säger Jessica Holmlund från Raseborg.

Bo-Erik Enell från Jakobstad deltar i verkstaden både som syntolk och ledsagare. Han är här med Pehr Ahlstedt som är en av verkstadens fyra coacher.

– Det är väldigt spännande att delta i verkstaden, detta med att coacha är helt nytt för mig. Men hittills har det gått bra. På amatörnivåhar jag spelat revy och teater och dessutom har jag hållit på med ishockey och fotboll.  Vi hoppas kunna föra vidare det vi lär oss om syntolkning till andra som är aktiva i föreningen, säger Pehr.

Under dag två får alla deltagare pröva på att syntolka själva. De tittar på kortfilmer, konstverk och sportklipp och syntolkar för varandra och coacherna.

– Under andra dagen är reflektion och övning i fokus. I går gick vi igenom syntolkningens grundprinciper och hörde coachernas önskemål och behov, men nu får alla prova på att syntolka själva, säger Elin Sundell som leder verkstaden.

Hennes målsättning med verkstaden är att inspirera fler till att syntolka och skapa konstruktiva diskussioner mellan deltagare och coacher. Hur ser man färger? Vilka detaljer är viktiga?

Verkstaden ordnas som en del av Luckans projekt Tips om tillgänglighet och FSS temaårssatsning Säg Det Med Ord. Senare ska den interaktiva verkstaden utvärderas av både deltagare och coacher för att vidareutveckla konceptet. Förhoppningen är att kunna arrangera liknande verkstäder i framtiden. (Läs mer tillgänglighetstips på sidan tillganligt.fi)

Bildtext: Teknik. Elin Sundell delar ut öronsnäckor innan föreställningen.

Syntolkning: Vi befinner oss på Svenska teaterns Amos-scen. Elin Sundell hjälper delar ut öronsnäckor innan föreställningen som ska syntolkas börjar.

———

Aktuellt

———

SAMS firade tio år som förbund

I oktober bjöd Samarbetsförbundet kring funktionshinder (SAMS) in till en sprakande jubileumsfest på konferenscentret Makasiini i Helsingfors. Programmet bestod av ett gediget seminarium, föreläsare, middag och underhållning. Diskrimineringsombudmannen Kristina Stenman konstaterade att mycket har hänt, och mycket arbete återstår för att funktionshindrade ska kunna leva på lika villkor som alla andra.

Journalisten Marcus Rosenlund berättade om hur det var att vara pappa till ett barn med kognitiv funktionsnedsättning, och aktivisten och författaren Rosanna Fellman hur det var att växa upp med autismen. Jubileumsseminariet avslutades med rikssvenska Jonas Helgesson som är född med en CP-skada. Han har genom åren lärt sig det som många skulle hävda som omöjligt - prata, gå, bli pappa, flytta hemifrån, köra bil, starta företag. SAMS medlemsförbund är FDUV, Förbundet Finlands Svenska Synskadade, Psykosociala förbundet, Svenska hörselförbundet och FMA – Funktionsrätt med ansvar.
———
Du blir kanske kontaktad av FSS

Under november-december utför FSS verksamhetsundersökningar genom telefonintervjuer av medlemmar. Syftet är att kartlägga hur personer med synnedsättning upplever FSS tjänster och produkter och svaren används för verksamhetsutveckling och rapportering till finansiärer. Medlemmar kontaktas slumpvis av en timanställd studerande. Det är helt frivilligt att delta i undersökningen. Man kan vara anonym.

———

21 välfärdsområden med i val

Enligt den nya social- och hälsovårdsmodellen bildas 21 välfärdsområden i Finland. Ansvaret för ordnandet av social- och hälsovården samt räddningsväsendets uppgifter som i dag ligger på kommunerna överförs på välfärdsområdena. I motsats till övriga kommuner kommer Helsingfors fortsättningsvis att svara för ordnandet av social- och hälsovården samt räddningsväsendet i sitt område och kommer inte att höra till något välfärdsområde.

———
Aktuellt i distrikten

———

Norra Österbottens Synskadade
Handarbetsgruppen Rätstickorna träffas varannan måndag (udda veckor) kl 12–14 med Agneta Cederberg. I samarbete med Folkhälsan ordnas Trivselcafé, träffar för seniorer med nedsatt syn, tisdagen 16.11 kl 13–15 vid Emeliehemmet i Karleby. Kom med och umgås i trevligt sällskap. Det blir kaffeservering och diskussion. Medverkande är Minna Annala från Folkhälsan och Maja Renvall-Höglund, som berättar om hur det är att leva med en synnedsättning. Anmälan till Minna tfn 050 344 46 95 eller Ann-Sofie tfn 044 723 48 88.

Punktskriftsgruppen med Leif Nybohm samlas på onsdagar kl 9–10.30 på Fyren. ”Till punkt och pricka” – punktskrift för nybörjare – med Maja Renvall-Höglund träffas på Fyren enligt följande; 3 nov kl. 14, 19 nov kl. 13 och 10 dec kl. 13. Mera info av Maja, tfn 040 070 70 40.

I samarbete med Folkhälsan Östanlid och med Bo-Erik Enell som ledare, har vi på onsdagar konditionsträning i gym kl 11-12 och vattengymnastik, grupp 1 kl 11.45 och grupp 2 kl 12.30. MUNSKYDD bör användas!

Mimosel gruppen träffas varannan vecka (jämna veckor) på torsdagar kl 13 – 15 med Sol-Britt Björkgren som ledare.

Folkhälsan ordnar en virtuell föreläsningsserie under hösten via Zoom. Våra medlemmar har möjlighet att delta på Fyren, Mikaela Smeds och Sol-Britt Björkgren hjälper till med tekniken. Sista föreläsningen hålls 22.11 kl 18–19.30.

Karagruppen träffas i regel sista torsdagen i månaden. Nästa träff blir 25.11 kl 12.30. Nästa Lunchträff blir 26.11. Mera info på MB. Julfesten firas torsdagen 16.12 kl 15–19 på restaurang Yrkeskocken vid Optima i Jakobstad.

För mera info och anmälan kontakta Ann-Sofie Grankulla, tfn 044 723 48 88 eller e-post: noss@multi.fi. Man kan även ringa föreningens ordförande Bengt Ahlvik, tfn 050 077 86 94 (under vardagar) eller via e-post: bengt.ahlvik@gmail.com. 

Rehabiliteringsrådgivare Peter Koskinen nås på tfn 050 471 27 63 (måndag-torsdag) eller via e-post: peter.koskinen@fss.fi.

DET KAN BLI ÄNDRINGAR I PROGRAMMET! Följ med annonseringen om verksamheten på www.fss.fi/noss, Medlemsbandet och ÖT:s minneslista på lördagar. Välkomna med på våra aktiviteter! NÖSS
———
Svenska Synskadade i Mellersta Nyland
Måndagen den 22 november klockan 13-15 blir det träff i kansliHörnan, Parisgränden 2 A 1.Christian Holmqvist underhåller med föredrag om ett musiktema. Kaffe med tilltugg ingår i programmet.

Måndagen den 13 december klockan 13-15 är det terminsavslutning. Föreningen får besök av eleverna från förskolan Sesam. De uppträder med Lucia. Deltagarna bjuds på kaffe/glögg och Lusse-bullar. Adressen är FSS:s mötesrum, Parisgränden 2 A, Helsingfors.

Föreningens julfest går av stapeln lördagen den 18 december klockan 14-17. Platsen är Fiskartorpet. Kabinettet ”Vanha torppa” är bokat för föreningen medlemmar. Adress: Fiskartorpsvägen 1, Helsingfors. Det kommer att vara bordsservering. Musikunderhållningen sköter trubadur Jonas Näslund om från klockan 15.30 framåt ca 1 timme. Bindande anmälan senast 29 november då menyn presenteras och eventuella matallergier noteras. Välkomna! Förhandsanmälan till evenemangen mottages av föreningens distriktssekreterare: tfn 040 026 95 53 eller e-post kansliet@ssmn.fi.

Styrka och balansgruppen träffas varje torsdag kl. 14, till och med 16.12, och vattengymnastik-gruppen samlas varje fredag kl. 10, med paus från 17.12. Grupperna fortsätter på Folkhälsan vecka 2/2022.

Eftersom det igen ser ut som om Covid-19 smittan ökar i vår region så är det önskvärt att vi använder ansiktsmasker vid våra sammankomster. God handhygien är också alltid viktig och att ingen deltar i aktiviteter ifall hen känner sig ha influensaliknande sjukdomssymptom.

Föreningens utrymmen kansliHörnan finns på Parisgränden 2 A 1, 00560 Helsingfors. Adressen finns i stadsdelen Arabiastranden. Här i närheten finns till exempel utbildningsenheterna Prakticum och Arcada samt Arabias gamla porslinsfabrik. Kontaktuppgifterna till kansliet: telefon 040 026 95 53 och e-post: kansliet@ssmn.fi. Distriktssekreterare Astrid Söderlund svarar säkrast i telefon:  måndag-onsdag mellan klockan 10-13.

———
Svenska Synskadade i Västra Nyland
Program för november och december: Boccian fortsätter på Lyan tisdagar klockan 14, sista datumet blir 7.12. Frågor eller anmälan till Thea Lindholm på 040 587 51 40.

Herrklubben träffas 24.11 kl. 15 på Lyan. Anmälan eller frågor till Börje Broberg på 044 541 06 79.

Pratsam café på Lyan 2.12 mellan kl. 15-17. Soppa och något sött serveras. Verksamhetskoordinatorn tar emot anmälan på 040 778 62 95 eller ssvn@brev.fi.

Vi har glädjen att inbjuda våra medlemmar till traditionell julfest lördagen den 11 december 13.00 på restaurang Villa Smakhus, Seminariestigen 6 i Ekenäs. Sedvanligt julprogram med julmiddag och eventuellt besök från Korvatunturi. Namnlös julklapp, värd 10 euro medtages, frivilligt.

Tomtemor tar emot din anmälan senast fredagen den 3.12 till 040 778 62 95 eller ssvn@brev.fi. Meddela eventuella matallergier. Transport enligt vanligt mönster. Väl mött, Styrelsen.

Kontaktuppgifter: Verksamhetskoordinator Alexandra Helander, 040 778 62 95,. Rehabiliteringsrådgivare Tina Hultgren, må-to 050 561 29 51, tina.hultgren@fss.fi. Thea Lindholm, 040 587 51 40. Börje Broberg, 044 541 06 79.
———
Svenska Synskadade i Östnyland

Tisdagsträffar den 16.11 och 30.11 är en kaffestund och stolgymnastik med Ann-Lis kl 10 – 11.30 på Kajutan.

Lovisa Träff den 16.11 på Hörnan, Sibeliusgatan 3 tillsammans med rehabiliteringsrådgivare Ann-Catrin Tylli kl 10-12.

Vi börjar torsdagarna den 18.11 och 2.12 och 16.12 kl 11.45 promenera från Kajutan, Ågatan 33 i Borgå tillsammans med Folkhälsans promenad tjänst. Och genast efter har vi tillsammans med HUN en kaffestund med info kl 13-15.

Vi har julfest på Kajutan tisdagen den 14.12 kl 12 med jullunch och julsånger. Anmäl dig senast den 8.12 till Jonas tfn 040 964 4672. Adress: Svenska Synskadade i Östnyland, Kajutan, Ågatan 33 E, Borgå.

———

Vasa Svenska Synskadade

Trivselcafé Aktivt Seniorliv, i samarbete med Folkhälsan, avslutas denna termin tisdag 7.12 kl. 13- 15.15 på Lyktan med Carina Blom som ledare, tfn 044 788 10 26. Ann-Britt Källskog är även med som hjälpledare.

Kursen Rörelse-Styrka-Balans i samarbete med Folkhälsan, avslutas tisdag 23.11 kl. 10-11 på Lyktan med Malin Knip som ledare, tfn 044 788 10 81. Målet med träningen är att upprätthålla och stärka rörelseförmågan och balansen.

Punktskrift avslutas denna termin onsdag 8.12 med Ritva Hagelberg och Börje Kukkonen som ledare. Vi fortsätter även efter nyår. Återkommer med exakt dag i nästa nummer. Är du intresserad av att lära dig ett nytt språk, tveka inte utan anmäl dig gärna, det finns plats för ytterligare elever hälsar ledarna.

Vattengymnastiken, i samarbete med Folkhälsan, avslutas för denna termin torsdag 25.11. kl. 17 -17.45 med Melissa Sundblad som ledare, tfn 050 520 84 25.

Återkommer med mera info gällande vattengymnastiken under vårterminen i nästa nummer.

Annons: Distriktsföreningen Vasa Svenska Synskadade r.f. inbjuder alla medlemmar till föreningens höstmöte lördag 27 november 2021 kl. 13 på Lyktan. Vid höstmötet behandlas stadgeenliga ärenden. Servering av julgröt, skinksmörgås samt kaffe med jultårta. Anmälningar senast måndag 22.11 på tfn 045 321 33 20 eller per e-post: vasasynskadade@gmail.com – STYRELSEN –.

Årets julfest ordnas detta år i Malax i Restaurang Åminne Bar & Kök, lördag 4.12 med början kl. 17.00 med trerätters middag. Återkommer med pris, program och busstidtabell i nästa Synvinkel.

I nästa Synvinkel kommer en förhandsinfo gällande vår planerade resa till Kalmar/Öland 14-19.6.2022, ungefär samma program som var planerat till föregående resa som aldrig blev av. Resan bjuds ut till alla medlemmar inom Förbundet.

Kontaktinformation: Alla anmälningar och förfrågningar görs till verksamhetsledare Febe Mörk på tfn 045 321 33 20 (må-to kl. 9-14) eller per e-post: vasasynskadade@gmail.com.

Du hittar även info om oss på http://www.fss.fi/sv/distriktsforeningar/vasa samt på vår facebooksida: https://www.facebook.com/vasasynskadade.

Har du föreningsärenden utöver kanslitiden, kontakta ordförande Kerstin Lillbåsk, tfn 050-369 59 97 eller per e-post: kerstinl@tawi.fi. Vår rehabiliteringsrådgivare Ulla-Britt Ingman kan nås på tfn 050 561 29 50, måndag-torsdag, eller per e-post: ulla-britt.ingman@fss.fi Ulla-Britt gör även hembesök, så kontakta henne. Taltidningsstödperson Siv-Britt Häggman kan kontaktas om du har problem med din Victor Reader spelare. Hon nås på tfn 050 341 72 93 eller sivbritt.haggman@agrolink.fi. Ny IT-stöd person för VSS är Tom Lillas, tfn 050 521 73 56 eller lillastom@gmail.com. Rehabiliteringshandledare på Vasa Centralsjukhus heter Birgitta Rinta-Jouppi och nås på tfn 040 079 24 28 eller 06-213 24 28, birgitta.rinta-jouppi@vshp.fi.
———

Ålands synskadade

Onsdagen den 1:a december har vi trivselkaffe på Ankaret klockan 14.00. Klockan 13.00 förbereder vi fikat med att baka egna lussebullar och pepparkakor och sprida juldofter i hela lokalen. Kanske blir det också en liten glögg till pepparkakan.

Fredag samma vecka, den 3:e december är det internationella funktionsvariationsdagen. Vi uppmärksammar dagen tillsammans med de andra föreningarna i Handikappförbundet med öppet hus på Handicampen, Skarpansvägen 30 i Mariehamn klockan 10-13. Åland synskadades borstbindare är på plats och säljer borstar. Förutom öppet hus med lite försäljning håller områdeschef Andrea Björnhuvud och ledande socialarbetare Veronika Snellman från KST en presentation klockan 11.00. Handikappförbundet bjuder på soppa efter presentationen.

Julfest hålls onsdagen den 15:e december klockan 17.00 på verksamhetscentret Ankaret i Strandnäs. Vi äter julbord från Soltuna och gästas efter middagen av lucia. Julfesten kostar 25 euro per person. Anmälningar görs senast en vecka före, onsdagen den 8 december till kansliet. Vänligen meddela allergier.

Kontaktinformation 2021: Organisationssekreterare Charlotta Solax, arbetar måndag till torsdag klockan 9 -15.30. Mobil: 0457 343 89 50, e-post: aland.syn@aland.net.
IT-stöd och taltidning: Besvaras i mån av möjlighet, Mobil: 040 680 09 50,  e-post: it.syn@aland.net. Besöksadress till Ankaret. Johannebovägen 7, 22100 Mariehamn. Öppet måndag till torsdag klockan 10.00 till 15.00, reservation för möten och lunch.