Synvinkel nr 6, 2020
———
Synvinkel är organisationstidning för Förbundet Finlands Svenska Synskadade. Tidningen utkommer med 8 nummer/år i svartskrift, punktskrift, som taltidning och som elektronisk version, se www.fss.fi/aktuellt/fs. Kan också fås som e-postbilaga. Årgång 109. 
Utgivare: Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf, Parisgränden 2 A 1, 00560 Helsingfors. Tfn 09-6962 300. Chefredaktör: Henrika Jakobsson Tfn 044 712 3017, e-post: henrika.jakobsson@fss.fi. Meddelanden och annonser mottas av chefredaktören. 
Prenumerationer och adressändringar: FSS kansli, tfn 09-6962 300, e-post: kansliet@fss.fi
Pärmen: Dailis Lindqvist betraktar en skulptur på konstgalleriet Villa Albert i Borgå.
———
Ledare: Du kan inte vara alla till lags
Vesa Väkeväinen leder hundskolan med diger erfarenhet
Rätt kvinna på rätt plats
Ljus och mörker
När sällskap och utfärd smakar extra gott
Fler citycyklar på gatorna
Utblick: Vad ska man fokusera på i resursfattiga tider?
Profil: Västnylands egna sportintresserade syntolk
Aktuellt
Aktuellt i distrikten
Annonser
———
Ledare: Du kan inte vara alla till lags
Text: Fredrik Lindgren, styrelseledamot
Jag har nu i nästan ett års tid varit en del av förbundets styrelse och man kan definitivt konstatera att detta varit ett år, som man sent kommer att glömma. Vem hade trott att det första arbetsåret skulle inkludera förberedelser inför en pandemi? Kort sagt kan man nog säga att detta år kommer finnas med i framtidens historieböcker.
Under mitt första år i styrelsen har jag inte oroat mig allt för mycket över den rådande situationen, eftersom jag är van vid att umgås med min vänskapskrets på distans. Jag har därför inte behövt vara bekymrad över att jag inte skulle behärska den teknologi som behövs, för att till exempel närvara vid ett styrelsemöte, utan att faktiskt vara fysiskt närvarande.
Något som har oroat mig en hel del, och som säkert drabbar alla som blir nya förtroendevalda, är hur man skall kunna vara alla till lags. När jag blev invald i styrelsen under det senaste höstmötet, så hade jag flest röster bland kandidaterna. Detta kändes fantastiskt, eftersom jag då insåg att majoriteten ansåg att jag var en kandidat värd att lägga sin röst på. Samtidigt växte en oroväckande klump i magen, då det för mig var klart att majoriteten antagligen hoppas på att jag skall kunna uträtta något stort.
Jag har många gånger i mitt liv insett att jag är en perfektionist, som strävar till att alltid försöka göra mitt bästa, då jag antar en utmaning. Denna perfektionism grundar sig med stor sannolikhet på min synskada och min ständiga strävan till att visa samhället att jag kan göra vad jag vill, även om jag har ett medfött handikapp. 
Enligt mig är detta både en välsignelse och en förbannelse. De som jag har jobbat med i olika sammanhang har alltid kunnat lita på att jag alltid gör min del av jobbet. De som faktiskt känner mig vet också att jag blir ett totalt nervvrak, om jag inte lyckas göra jobbet till 100%. Mer än en gång har jag fått höra, ”Fredrik! Du är för hård mot dig själv”, eller något liknande, vilket de naturligtvis har rätt i.
Jag har på senare tid börjat inse att jag faktiskt inte kan vara alla till lags, hur mycket jag än försöker. Alla har trots allt sin egen vilja, som de helst av allt vill få fram.  Det bästa man kan göra under sin styrelseperiod är att försöka få fram sina åsikter så långt det går och därefter hoppas att så många som möjligt är nöjda med de kompromisser man förhoppningsvis lyckas åstadkomma.
Kompromisser kommer det att finnas gott om i sviterna av coronapandemin, så jag hoppas att vi alla försöker inse att det ibland räcker riktigt bra med att göra sitt bästa. 
———
Vesa Väkeväinen leder hundskolan med diger erfarenhet
Text: Virpi Jylhä Översättning: Henrika Jakobsson
Vesa Väkeväinen kunde knappast ana vilket vägskäl han stod inför när han år 1979 ansökte om att göra värnplikten i Niinisalo som hundförare. 
Det var här hans karriär inom hundutbildningen började
Under årens lopp har Vesa Väkeväinen blivit bekant för många synskadade med ledarhund.  Han har jobbat som hundutbildare, kennelansvarig och nu jobbar han som chef för Ledarhundskolan. 
Väkeväinen har alltid gillat att umgås med hundar. I barndomshemmet fanns en jakthund och som ung hade han en egen beagle med hängande öron. Han tänkte sig ändå inte att hundintresset en dag skulle bli hans yrke, han utbildade sig till bilmekaniker som ung. Men i armén väcktes passionen för att jobba med hundar. 
I samma tider som Väkeväinen var färdig med värnplikten sökte Ledarhundskolan nya utbildare.  Eftersom han hade gjort bra ifrån sig i Niinisalo hade ryktet om honom som begåvad hundutbildare spridits.  Dåvarande chefen vid hundskolan, Jarmo Huhkio, tog kontakt med Väkeväinen och erbjöd honom jobb. 
Jobbet inom Ledarhundskolan krävde en flytt från hemorten Kides till Helsingfors, på grund av detta valde Väkeväinen att inte ta emot erbjudandet och lämna sin hemort. Han lovade ändå att överväga en flytt nästa gång en liknande tjänst blev ledig. 
Våren 1984 ringde Jarmo Huhkio upp Väkeväinen på nytt och erbjöd honom jobb. Den här gången var svaret ja, och en flytt till Helsingfors blev aktuellt för Väkeväinen och hans hustru Sari.  Paret packade ihop sin egendom och begav sig mot huvudstaden och ett nytt liv där. Bilmekanikerpappren fick stanna kvar i byrålådan som oanvända. 
Utbildat närmare 70 ledarhundar
På hösten 1984 tog Väkeväinen på sig vädertåliga ytterkläder i Mäkkylä i Esbo. Han påbörjade sin karriär inom Ledarhundskolan med att praktisera som hundutbildare under ledning av den legendariske Lasse Haarala. Med Haarala som handledare bekantade han sig med hur man skolar ledarhundar och vad synskadeanpassning innebär. 
Den första hunden som han fick utbilda till ledarhund hette Jade och var en labrador som vuxit upp hos en släktning till honom. Ledarhunden Jade placerades senare hos en synskadad person i Kajana, hunden blev personens första ledarhund. 
Åren rullade på i snabb takt, Väkeväinen utbildade många ledarhundar och hjälpte ledarhundar och deras förare att hitta en gemensam melodi. 
De otaliga promenaderna tillsammans med hundarna i både höststorm och slaskväder glömde han alltid bort i samma stund som han såg en harmonisk ledarhund åka hem med sin nya ägare. 
– Att vara ledarhundsutbildare är både givande och intressant, men i bland är jobbet också stressigt och tungt. Jag bär ett stort ansvar för att hunden gör rätt och leder sin husse eller matte på ett tryggt sätt. Inte ens en väldigt erfaren utbildare kan förutspå alla tänkbara situationer som kan uppstå mellan en ledarhund och dess förare. 
När en ny kurs för ledarhundar och synskadade närmade sig sov Väkeväinen alltid dåligt i flera nätter.
Från tiden i början av karriären minns Väkeväinen samarbetet med krigsblinda med värme. 
– Jag träffade fantastiska personligheter och fick höra otroliga historier. Kurserna hölls på den tiden i Tusby, på en kursgård vid Tusby träsk. Den miljön är alldeles speciell bara i sig själv. 
I dag ordnas kurserna för ledarhundar oftast på Iiris i Östra centrum. 
– Både trafiken och livstempot där är mer hektiskt än det var förr, funderar han. 
– Hundarna och deras förare råkar ut för allt mer utmanande situationer. 
Både kennel och klinik 
År 1990 blev Vesa Väkeväinen pappa till en liten flicka. Inom yrket som hundutbildare var han tvungen att resa mycket och arbetsresorna tog stundvis upp mycket av hans tid. 
–Jag har hade tidigare jobbat mycket inom uppfödningen och inom djurmedicin. I mitten av 90-talet fick jag möjligheten att uppleva ledarhundsbranscher ur ett annat perspektiv. Då sadlade jag om och började jobba inom kenneln istället, berättar han. 
Till kenneldirektörens uppgifter hörde bland annat att vidareutveckla kennelverksamheten, att starta upp Opvet-kliniken och att grunda en spermabank för ledarhundar. 
Väkeväinen blev nu bekant för många ledarhundsbrukare runt om i hela Finland. Honom kunde man be om råd när det gällde allt från vilken mat hunden ska äta till sjukdomar eller problem med ledarhundsselen - Väkeväinen hade svar på det mesta. 
– Det är viktigt att miljön och omständigheterna på kenneln är goda, det påverkar hundens välmående även i framtiden, säger han.
– Därför försöker vi hela tiden utveckla vår kennel, steg för steg. 
En egen klinik och egna veterinärtjänster har gjort det möjligt för ledarhundsskolan att vidareutveckla avlingen av ledarhundar och öppna en egen spermabank. I dag är Ledarhundskolans spermabank en betydande aktör också i internationella sammanhang. Spermabanken har i dag 1200 klienter från olika håll i världen. 
Hundvalparna ger energi
Årligen föds omkring 10 kullar med valpar vid ledarhundskolan. Vid sidan av sitt vanliga arbeta har Väkeväinen fått en extra erfarenhet som barnmorska; han har hjälpt 186 valpkullar till världen. 
–För mig är det bara som en bonus att få jobba med valpar. Det är det bästa med att jobba med hundar, valparna ger mig otroligt mycket energi och hjälper mig att orka med jobbet, berättar han. 
På fritiden tillbringar Väkeväinen gärna sin tid på golfbanan eller hemma i trädgården. Han gillar också att tillverka saker med händerna. I snickarboden har han bland annat täljt knivar och cigarrlådor. 
I våras fick Väkeväinen ett nytt jobberbjudande; han blev tillfrågad att tillträda tjänsten som chef för Ledarhundskolan. 
–Det var lätt att tacka ja till det här erbjudandet. Människorna jag jobbar med är proffsiga och pålitliga, jag kan till hundra procent lita på deras yrkeskunskap. 
– Jag ser fram emot att möta nya utmaningar i yrkesrollen som chef för Ledarhundskolan. Vi är ett bra team inom hundskolan, alla är väldigt hängivna till sitt arbete, avslutar han. 
Faktaruta: Ledarhundskolan får en ny kennelbyggnad i Vanda 
Ledarhundskolans kennelbyggnad från 1986 i Östra Haxböle i Vanda har gjort sitt. Byggnaden tjänar inte längre sitt syfte. I november 2019 beslöt styrelsen för Näkövammaisten liitto att en ny byggnad ska uppföras intill den gamla kennelbyggnaden. Under våren har planerna framskridit och vid midsommar kunde en bygglovsansökan lämnas in. 
Om allt går som planerat inleds byggarbetet i november-december i år och byggnaden står klar i slutet av år 2021. 
Utgångspunkten i planeringen har varit fokus på hundarnas välmående. Byggnaden ska uppfylla de krav som den nya lagen om djurens välmående kräver. 
Kennelbyggnaden rymmer i framtiden cirka 30 hundar och tre till fyra valpkullar. 
Under samma tak kommer det också att finnas en Opvet-klinik och en spermabank. 
Den gamla kennelbyggnaden är i bruk under hela byggnadsprojektet så det blir inga pauser i verksamheten. 
Den gamla byggnaden rivs först efter att den nya byggnaden tagits i bruk.
Bildtext: VALPAR. Ledarhundsskolan får omkring 10 nya kullar med valpar varje år. Vesa Väkeväinen har sett 186 valpkullar komma till världen. Valparna ger honom motivation och energi i arbetet.
Syntolkning: Vesa Väkeväinen håller en liten ljus labradorvalp i famnen. 
———
Rätt kvinna på rätt plats
Text: Daniela Andersson
Juris kandidat Kristina Stenman är med sin gedigna erfarenhet utan tvivel rätt person som greppar styret på diskrimineringsombudsmannens byrå i Helsingfors för de fem följande åren. Frågor runt likabehandling har varit en röd tråd i hennes karriär och hon har följt tuffa levnadsöden och livssituationer på nära håll.
Diskrimineringsombudsmannen har ett viktigt mandat även på det kommunala planet.
–Allas möjlighet att delta i samhället, stadsmiljöer som måste ses över så de blir hinderfria, bostadsfrågor och så vidare, räknar Kristina Stenman upp och glider rätt in i funktionsrättsfrågor. 
Av cirka tusen individuella fall per år som kommer till diskrimineringsombudsmannens bord gäller de flesta personer med funktionsvariationer. 
–Likabehandlingen främjas via våra olika case och samtidigt ges ärendena offentlighet och välbehövlig synlighet. Det är ett mångsidigt och intressant uppdrag.
Byrån kan inte hjälpa i alla ärenden men ser det som viktigt att ge ett svar åt alla.
–Det är kanske inte det svar de vill ha men det är viktigt att lyfta fram frågorna. 
Lagen ger sedan olika möjligheter hur man kan gå vidare. Ibland kan det bli förlikning eller ärendet kan gå vidare till jämställdhets- och diskrimineringsnämnden.  
–Myndighetsprocesserna är tuffa för den enskilda mänskan eftersom de tar tid och hjälper kanske inte genast. Det tar länge innan ärenden går vidare. 
Individen behöver stöd från annat håll också i en tung process. 
–Man ska inte behöva kämpa ensam. Oavsett vilken typ av diskriminering det handlar om ska det finnas institutioner som arbetar för offren! Sådana som stöder och ser till att ärendet går framåt. 
–Vi har mycket kontakt till fältet och får höra om individuella situationer och problem. Samarbetet med funktionshinderorganisationerna är smidigt via en egen delegation bestående av medborgarorganisationsrepresentanter.
Engagemang
Kristina Stenmans första månad på nya jobbet har gått till att bekanta sig med kontor och kollegor.
–Jag känner mig väl emottagen! Folk jobbar mycket engagerat här med vår uppgift och det känns roligt och meningsfullt.
Kristina vågar inte ännu vid det här laget spika en helt entydig personlig målsättning för sitt uppdrag som diskrimineringsombudsman.
–Under mitt vuxna liv har mycket hänt inom det här området. Grundrättigheternas ställning har stärkts och den nya grundlagen är progressiv. Men jag är oroad för grundrättigheterna för alla. Om grundlagen ifrågasätts för någon viss grupp eller rättighet är alla i fara.
Institutionell diskriminering är ett annat orosmoment.
–Vi måste ge bättre möjlighet för alla, att man i utbildningen ser till att granska och anpassa strukturer. 
–Det är en stor bit men vi måste jobba på varje dag.
Ett konkret exempel på resultatet av diskrimineringsombudsmannens jobb är priset på rullstolsplatserna i Musikhuset i Helsingfors. 
–Av någon anledning var dessa platser placerade i den dyraste delen vilket resulterade i att det helt enkelt blev för dyra biljetter. Det här fick vi upprett och nu har platserna rimligare priser.
Är det inte oroväckande att man i ”modern tid” gör så grova missar?
–Det berättar att vårt samhälle ännu inte är jämlikt. Likabehandlingen har inte nått fram till alla. Det är bra att det lyfts upp och påtalas! Det är en signal att det ännu finns mycket att göra. Diskriminering är ännu vanligt i vårt land, ta romerna som ett exempel, och så har vi mycket rasism.
–Det har också skett framsteg, till exempel för sexuella och könsminoriteter. Vissa framsteg går snabbt.
Den krångliga arbetsmarknaden
Diskrimineringsombudsmannen har inte mandat att gå in på enskilda arbetsfall. 
–Tillgängligheten till arbetsmarknaden är svår för funktionshindersektorn. Utbildningen går ofta bra men sedan finns det ingen arbetsplats. Det är tungt för en ung person.
Har man ett roligt och meningsfullt jobb där man trivs och upplever att man uppskattas så väger det upp helheten i livskvaliteten. Enligt lagen är det viktigt med en individuell utgångspunkt.
–Vilka är de rimliga anpassningarna? Det behöver inte handla om stora och invecklade saker. Man måste gå till individnivå för att söka de rätta lösningarna. En arbetsgivare kan vara rädd att det blir dyrt att anställa en person med särskilda behov. Men inte behöver det vara så, det kan handla om en tusenlapp.
–Alla måste också förstå att var och en av oss i något skede av sitt liv hämtar kostnader till samfundet.
Vi måste föra diskrimineringen bort från kostnadssidan. 
–Mental hälsa är ännu också ett stigma i en rekryteringssituation. Ofta tar arbetsgivaren det säkra före det osäkra. 
Upplever man att man är klart mer meriterad så kan man processa.
–Inom den offentliga sektorn är det lättare än inom privata sektorn. Men diskrimineringslagen gäller också rekryteringar.
Hur ser du på framtiden för vårt fält?
–I det stora hela har det skett framsteg och det rör sig åt rätt håll. Internationellt sett var konventionen om personer med funktionsvariationer ett stort steg. Om vi tänker globalt så finns det personer som lever i alldeles fruktansvärda förhållanden. 
–En sak som man borde få ihop här på hemmaplan är helhetsreformen med handikappservicelagen och specialomsorgslagen som de hette tidigare. Det har man hållit på med nu redan i tjugo år. 
Skolväsendet i Finland har tagit viktiga steg framåt i och med specialskolor och träningsskolor, men också en integrering av elever med särskilda behov.
–Det är också en väldigt viktig och bra sak att man integrerar elever, att det i en finländsk skolklass finns elever med olika funktionsvariationer så att alla barn redan från början lär sig att vi alla är olika.
–Vad gäller unga mänskor är jag ganska optimistisk. De är överlag ganska toleranta.
Det myckna snacket om produktivitet ger Kristina Stenman inte mycket för.
–Man granskar den individuella prestationen ur produktivitetssynvinkel allt för mycket. Man ser inte tillräckligt många ur er målgrupp i arbetslivet. Här kunde vi gott titta västerut på goda exempel!
Kristina Stenman
Ålder: 58.
Bor: I Vasa och Helsingfors.
Familj: Man och två vuxna söner, 24 och 26 år.
Utbildning: Juris kandidat.
Ett plock i karriären: Stadsdirektör i Vasa. Lång erfarenhet av invandrar- och flyktingfrågor på bland annat Inrikesministeriet och Arbets- och näringsministeriet som migrationsdirektör. Jurist för asylsökande i Vasa och Jakobstad, Flyktingrådgivningen. Forskare i människorättsfrågor vid Åbo Akademi.
Aktuell som: Nyutsedd diskrimineringsombudsman från 1.8 med en mandatperiod på fem år. 
På fritiden: Läsa, gå i skogen, tid med familjen
Syntolkning: Kristina Stenman sitter i en grå soffa. Hon är klädd i en stormönstrad Marimekkoklänning och glasögon med svarta kraftiga bågar. I soffan finns en färgglad kudde och på den vita väggen hänger ett rött konstverk. 
———
Ljus och mörker
Text: Gunilla Löfman
Vad tänker du på när du hör orden ljus och mörker? Den frågan började Gunilla Löfman filosofera kring en kväll på sin veranda i somras och beslöt sig för att passa bollen vidare till Paulina Hannus och Bodil Cederblom. 
En sen augustikväll sitter jag på verandan medan skymningen sakta övergår i mörker. Jag drabbas av nedstämdhet när mina tankar slinker i väg till november då det är mörkt redan under tidig eftermiddag. Mina ögon är funtade så att de tycker bäst om det ljus som finns sent om sommarkvällarna. Ögonen är känsliga för starkt ljus och när solen försvunnit bakom trädtopparna ser jag sådant jag inte ser i klart dagsljus.
Samtidigt går mina tankar till mina synskadade vänner. Jag funderar på hur årstidernas växling och därmed växlingen mellan ljus och mörker påverkar personer som är blinda sedan födelsen. Och hur är det för dem som har förlorat synen i barndomen eller i vuxen ålder? En del är liksom jag känsliga för starkt ljus och andra saknar mörkerseende.   
Där på verandan väcktes en idé om att jag kan söka svar på mina frågor och skriva en artikel om just det jag funderar på. Jag kontaktade en del av de personer som i boken ”Mer än att se” berättar om sina liv. Jag ställde dem frågan ”vad tänker du på när du hör orden ljus och mörker”? Jag frågade dem också om de kan tänka sig att deras svar publiceras i Synvinkel. 
Svaren jag fått känns viktiga och värdefulla och de förtjänar alla en egen artikel. I det här numret och i följande nummer av Synvinkel får vi ta del av fem personers tankar kring ljus och mörker. 
Värme och kyla
Paulina Hannus är 43 år och hon är blind sedan födelsen. I serien om ljus och mörker berättar Paulina om värme och kyla. 
Ljuset är solen och värmen. Solen värmer, det är sommar och man kan vara ute och höra fågelsången. På balkongen blommar pelargoner och andra blommor. 
Livet är fullt av utfärder och aktiviteter, man umgås med andra. Man kan simma, cykla och promenera. Livet är ljusare och litet gladare, men det är bråttom hela tiden. När mörkret kommer lugnar man ned sig. Men det är inte något man blir deprimerad av, det handlar bara om andra sidor av livet. Man hinner med sådant man inte hinner med när det är sommar och ljust, man har på något sätt mera egen tid.
Mörkret, det är kväll och natt, höst och kyla. När det regnar och blåser, ja då blir det ännu mera mörkt och då kan det vara mörkt också på dagen. I mörkret hittas tålamodet att vara inomhus. Man kan träna på konditionsredskap, baka, laga mat och handarbeta.  
I princip tar jag mig fram med min käpp oberoende av om det är ljust eller mörkt, jag måste ju kunna mina rutter. När det är ljust är det mycket trafik och jag vet att jag har människor omkring mig. Då vet jag också att det finns någon jag kan be om hjälp ifall jag tappat bort mig.
Här där jag bor blir det verkligt tyst om höst- och vinterkvällar. Jag vet inte om det kan finnas någon som kan hjälpa mig att hitta hem. Ljudet av den där enda människans fotsteg känns skrämmande och jag vågar inte be om hjälp. Och tänk om jag tappat bort mig på gravgården.  Nog vet jag att det inte finns spöken, men jag vill inte gå ut när det är mörkt. Hellre kurar jag ihop mig och ha en myskväll eller kryper ner under täcket för att sova eller för att läsa en bra bok.
Ljuset i mörkret
Bodil Cederblom är 34 år och hon är helt blind sedan födelsen på grund av glaukom. I serien om ljus och mörker berättar hon om ljuset hon ser. 
Ibland, om ljuset är tillräckligt starkt kan jag märka skillnaden mellan ljus och mörker, säger Bodil och fortsätter:
Men då bör ljuset lysa tillräckligt starkt. Det kan vara en starkt lysande utebelysning under en mörk vinterkväll, ett stearinljus i ett för övrigt helt mörkt rum eller en extra stark ficklampa. Ljuset lägger jag märke till som en lysande punkt i omgivningen och jag noterar även från vilket håll det lyser. Ibland reagerar jag också på om något slags ljus lyser rakt mot ett fönster. 
De här fenomenen väckte min nyfikenhet och jag frågade min ögonläkare om det kan vara möjligt att jag trots allt har kvar små rester av synen. Ögonläkaren svarade att helt omöjligt är det inte. Men skulle det vara så är ändå resterna av synen så minimala att det inte lönar sig att kartlägga dem. 
Det händer att jag får frågan om jag upplever att det är mörkt omkring mig eftersom jag inte ser. Svaret är alltid "nej". Men å andra sidan upplever jag det inte som ljust heller. Ett intressant fenomen, eller hur?
———
När sällskap och utfärd smakar extra gott
Text: Ira Grandén
Vi lever alla nu i en mycket speciell tid sedan mars månad på grund av Coronaviruset och de olika restriktionerna och säkerhetsrekommendationerna, som våra myndigheter och beslutsfattare har kommit med. 
Det här har påverkat också vår förening Svenska synskadade i mellersta Nyland och vår verksamhet, som vi snabbt blev tvungna att förändra på våren då vi tog beslutet att inhiberade alla fysiska träffar och evenemang ända tills hösten. Föreningen höll istället under mars – juni aktivt kontakt per telefon med olika medlemmar i samarbete med FSS rehabiliteringsrådgivare Ann-Catrin Tylli vilket många upplevde som väldigt viktigt och betydelsefullt då de kunde få prata ut om sin situation, sina tankar och känslor.  
Den här förändrade vardagen med social distansering och hygienrekommendationer har påverkat våra enskilda medlemmar på olika sätt. En del har upplevt att deras vardag inte just förändrats alls medan andras och speciellt våra äldre medlemmars liv påverkats stort av att inte kunna träffa andra, delta i gruppverksamhet eller ens träffa sina nära och kära. Livet blev också mera stillasittande och en del medlemmars fysiska och psykiska hälsa har påverkats av detta. Rörligheten och konditionen har gått neråt och en del har lidit av nedstämdhet. Många medlemmar har ändå gett kamratstöd per telefon åt varandra eller genom att träffas på tu man hand i sitt servicehus.
Efter föreningens sommarpaus har vi från och med augusti igen kunnat ordna medlemsträffar varannan måndag, vattengymnastik samt styrka och balans-träning varje vecka i samarbete med Folkhälsanhuset i Brunakärr och en Må bra-dag på Wohls Gård i Kyrkslätt i samarbete med FSS rehabiliteringsrådgivare och Folkhälsan. Föreningen höll också sitt uppskjutna årsmöte den 12.9 i FSS utrymmen. Under våra tillställningar har vi beaktat god handhygien och tillräckliga avstånd vid bordsplaceringar samt erbjudit munskydd åt de som velat använda en sådan. Vi har också kunnat beakta att vi haft ett tillräckligt stort utrymme till vårt förfogande med tanke på deltagarmängden och fysiskt avstånd. 
Den 19.9 gjorde vi en höstutfärd till natursköna Haiko Gård och Villa Albert i Borgå. Allt som allt blev vi en grupp på 15 personer, som åkte iväg från Helsingfors med bokad stor buss från Reissuleo, som var med oss hela dagen. Villa Albert är ett konstgalleri, som upprätthålls av stiftelsen Albert Edelfelt, och som ställer ut olika finländska konstnärers konstverk. Vi blev emottagna av reseguiden Benita Tanskanen från Borgå Turistguider rf, som inlevelsefullt berättade om Albert Edelfelts liv och konstnärsbana samt om de utställda tavlorna och skulpturerna. Speciellt intressanta var träskulptören Kaj Lindgårds fina människoskulpturer, som man tyvärr inte fick röra. Det här som ett tips till olika konstnärer, att göra konstverks som också kan upplevas och ses med händerna. Vi bekantade oss också med Albert Edelfelts ateljémuseum på samma backe och kunde dessutom sitta ute på den stora terrassen i det fina solskensvädret och umgås med varandra innan bussen tog oss till Haiko Gård för lunch. Trerätters lunchen serverades i den enbart för oss reserverade stora Romanovsalen och vid kaffet berättade en från personalen om Haiko Gårds långa och händelserika historia. Därefter hade vi tid att vistas ute i den stora parken eller sitta inne och umgås i de olika rummen i huvudbyggnaden innan bussen tog oss tillbaka till Helsingfors. 
Efter utfärden uttryckte en av deltagarna och aktiva medlemmen Gunlög Ilkko säkert allas åsikt om att dagen varit väldigt lyckad och givande, vädret var på vår sida och maten var väldigt god. Och efter den jobbiga våren och sommaren med mycket hemmasittande och social isolering kändes det extra fint att kunna tillsammans göra en sådan utfärd, som också fungerade bra med tanke på arrangemangen och säkerhetsrekommendationer. Med hopp om att vi kan fortsätta att träffas fysiskt i vår förening önskar vi er alla en fin och trygg höst!
Bildtext: PRIVAT LUNCH. Under utfärden serverades en trerätters lunch i Romanovsalen på Haiko Gård som var abonnerad enbart för Svenska synskadade i mellersta Nyland.
Syntolkning: Utfärdssällskapet äter lunch i en gammal sal på Haiko gård. Det är dukat med vit tygduk och i fönstret hänger röda sammetsgardiner. 
Syntolkning: En landskapsbild från Haiko gård. Grön gräsmatta, blommande buskar och vatten som skymtar längre bort. 
Bildtext: UTE IGEN. Efter en stillsam vår med få sociala kontakter tyckte Dailis Lindqvist, Gunlög Ilkko och Gun-Maj Silander att det var trevligt att ses igen.
Syntolkning: Syntolkning: Dailis, Gunlög och Gun-Maj står i en klunga på en terrass utomhus. De är alla klädda i ytterkläder och håller i varsin vit käpp. 
———
Fler citycyklar på gatorna
Text: Henrika Jakobsson
Citycyklarna och elsparkcyklarna blir allt fler i de stora städerna i takt med att nya aktörer intar marknaden. Under det senaste året har antalet hyrbara fordon fördubblats och det märks i gatubilden.
Nu har även företaget Juro introducerat en konkurrent till HSL:s citycyklar. Juro har i höst startat en verksamhet med cirka 400 cyklar som kan lånas på samma sätt som en elsparkcykel. Cykeln hyrs med hjälp av en app och kan lämnas tillbaka var som helst i huvudstadsregionen, cyklarna har inga fasta återlämningsstationer. Cyklarna kommer också att finnas tillgängliga året runt, oberoende av väder. 
– För tillfället är vår regel att cykeln måste stanna inom Finlands gränser, annars får man cykla vart man vill och hur långt man vill, berättar Jussi Roito på Juro bikes. 
Kritiken och oron kring dessa nya transportformer riktar sig bland annat mot att cyklarna lämnas hur som helst på gatorna efter användning. Det här är en fara för bland annat synskadade, som nu behöver oroa sig för att kollidera med en elsparkcykel eller citycykel på de mest oväntade ställen. 
– Vi har fått riktlinjer från Helsingfors stad om hur vi ska uppmana våra användare att parkera cyklarna, berättar Jussi Roito. 
Företaget Juro bikes uppmanar sina användare att parkera cyklarna med hänsyn till andra. Också elsparkcykelbolagen uppmanar till hänsyn då man parkerar, men det har föga effekt bland användarna. 
Bland annat har fullmäktigeledamot i Helsingfors Ville Jalovaara efterlyst tydliga parkeringsregler för fordonen och kräver att staden gör upp parkeringsregler tillsammans med operatörerna. Hittills har staden gjort egna parkeringsområden för cyklar och elsparkcyklar vid bland annat Tripla i Böle och vid Ode i centrum, men fler ställen att parkera på behövs i framtiden. 
Också själva användningen av speciellt elsparkcyklar, som är både tysta och snabba, oroar synskadade. FSS medlemmen Ulla Jensen och ledarhunden Nisse blev i fjol somras påkörda av en elsparkcykel som tyst susade förbi på gatan. Tillverkarna av cyklarna påminner om att användarna ska följa trafikreglerna, med både cykel och sparkcykel ska man använda hjälm och köra på cykelväg eller körbanan. På trottoaren och gångbanan har dessa fordon inget att göra. I praktiken övervakas det här ändå inte. I andra länder har man genomfört kampanjer där polisen aktivt patrullerat på gatorna och bötfällt användare som inte följt trafikreglerna, detta kunde vara ett alternativ även i Finland, menar politikerna. 
Företagen kallar det här nya sättet att förflytta sig korta sträckor för micromobility och förespråkarna menar att sparkcyklarna och de vanliga hyrbara cyklarna kan minska bilanvändningen i städerna. Också bland politikerna har dessa miljövänliga fordon fått uppskattning, men det krävs gemensamma regler för att fordonen inte ska vara farliga för varken synskadade eller andra. 
– Om man märker något problem med cyklarna är det bara att meddela oss om saken, försäkrar Jussi Roito. 
Syntolkning: Fem vita cyklar står parkerade på rad på en gata i Helsingfors centrum. 
———
Utblick: Vad ska man fokusera på i resursfattiga tider?
Text: Ulf Gustafsson, Verksamhetsledare för Funktionsrätt med ansvar rf
Enligt FN konventionen har alla funktionsnedsatta samma rättigheter. Teoretiskt sett behövs det därför bara en rättvis intressebevakare per nation. I det svensktalande Finland har vi också ett sådant gemensamt förbund som har anförtrotts den delikata uppgiften att tala för oss alla, nämligen SAMS – samarbetsförbundet kring funktionshinder. Ibland är det lätt för medlemmarna i ett centralförbund att komma överens. Ibland är det inte. När det gäller vårdreformen så tillfrågades alla svensk-språkiga organisationer på det sociala området om hur de ville att ansvaret för sådana lagstadgade gränsöverskridande uppgifter som berör oss alla skulle organiseras. Alltså sådana svenskspråkiga uppgifter som de tvåspråkiga landskapen inte klarar av att arrangera var och en på sitt håll utan att samarbeta med varandra. Från funktionshinderhåll var vårt svar enhälligt. Vi vill att stödet för vårdlandskapen skall koncentreras till Helsingfors när det gäller forskning, utveckling och innovation och till Österbotten när det gäller samordnandet av sådan svenskspråkig specialiserad social- och hälsovårdsverksamhet som de tvåspråkiga landskapen inte klarar av att arrangera på egen hand. 
Trots att FN-konventionen stadgar om samma rättigheter för alla så konkurrerar alla funktionsnedsatta oberoende av behov om samma resurser.  För vårt förbund har omställningen från en centralorganisation (Finlands Svenska Handikappförbund) till en intresseorganisation som representerar en avgränsad grupp inneburit en stor omställning. Idag representerar vi med våra 12 medlemsföreningar ca 800 svensk-, två- eller teckenspråkiga personer i små svenska eller stora tvåspråkiga organisationer som har finska eller teckenspråk som sitt första språk. Detta särskilt på det neurologiska området i Finland.
För att poängtera vårt nya status har vi bytt namn. Idag heter vårt förbund "Fma - funktionsrätt med ansvar". Namnet syftar på Independent Living -rörelsens filosofi. Kort sagt strävar Independent Living -rörelsen till att avskaffa allt institutionsboende genom att garantera alla personer med funktionsnedsättning, också synskadade, rätt till personlig assistans. Samtidigt inser vi att det finns gränser. I ett resursfattigt land kan det vara bättre att i första hand garantera personer med grava psykosociala eller kognitiva nedsättningar rätt till terapi och omsorg framom att kräva all service och alla tjänster skall utgå från självbestämmande. När det gäller funktionshinder och äldre har jag ännu ”Oasen” i gott minne. Då bostadsförmånen började beskattas flyttade ärkebiskopen ut ur sin flera hundra kvadratmeter stora tjänstebostad med ståtliga kakelugnar, tjänarinnarum och tre separata ingångar i centrala Helsingfors. Tillsammans med Kristina Jansson-Lauren som då var anställd som diakonissa på Församlingsförbundet tog vi i samförstånd med föreningen ”De Sjukas Väl” chansen att arrangera ett boende för fyra äldre i ärkebiskopens lediga tjänstebostad med hjälp av personlig assistans. Helsingfors stad ställde upp med resurser för en personlig assistent dygnet runt och entusiasmen var stor. Tanken var att De Sjukas Väl skulle ställa upp med trygghet, kamratstöd och ansvar för anställning av assistenten. Trots att alla invånare hade stora egna rum, lyxiga gemensamma utrymmen och i praktiken egna ingångar med därtill hörande möjlighet att själva planera sin vardag så backade den ena äldre efter den andra så småningom ut. Till en början trodde vi att det var något oklart med ansvarsfördelningen. Till sist förklarade en av de äldre att Oasen med sina möjligheter till ett aktivt liv samtidigt fråntog invånarna deras legitima längtan efter att så småningom få ge avkall på sitt självbestämmande till förmån för att bara få bli tagna omhand. För mig var detta en omtumlande insikt. I vilken grad erfarenheterna från Oasen har något att göra med en allmän sanning vet jag inte. Men i varje fall stämmer de fortfarande till eftertanke.   
———
Profil: Västnylands egna sportintresserade syntolk
Text: Henrika Jakobsson
Foto: Patric Westerlund
Efter en lång karriär som radioreporter hittade distriktssekreterare Börje Broberg sin roll som en central figur inom synskadeföreningen i Västnyland. De senaste fem åren har han tillbringat mycket tid på Lyan i Ekenäs där han har sitt arbetsrum. I höst avslutar han ett kapitel och tackar för sig – det är dags att bli pensionär på allvar.
Börje Broberg hade ingen koppling till synskadade och synskadefrågor när han för cirka åtta år sedan började läsa in taltidningen Västra Nyland.  I samband med arbetet med tidningen blev han erbjuden att gå en kurs i syntolkning. Eftersom Broberg jobbat som journalist vid Yle Västnyland i över 20 år och dessutom är väldigt intresserad av sport kände han sig hugad att syntolka sportevenemang utöver teater och film. Sedan dess har ett fint samarbete mellan lokalföreningen i Västnyland och idrottsföreningar och andra organisationer i trakten uppstått. 
Synvinkel ringer upp Börje Broberg en solig fredagsförmiddag i september. Anledningen är att han inom kort ska pensionera sig från tjänsten som distriktssekreterare i Västnyland. Inledningsvis beskriver han sig själv som journalist och borgåbo som bott största delen av livet i Tenala. Tjänsten som distriktssekreterare har Broberg innehaft i fem år och han reflekterar med glädje över tiden inom föreningen. Störst utrymme i reflektionerna får Brobergs engagemang som syntolk i Västnyland. 
– Jag kombinerade det jag redan visste om livesändningar på radio och det jag lärde mig på kursen om syntolkning. Sedan dess har jag syntolkat många matcher, berättar han.
Intresse möter frivilligarbete
Syntolkningen är något Broberg sysslar med på fritiden, det är inte direkt kopplat till arbetet som distriktssekreterare trots att uppdragen kan verka gå hand i hand. Brobergs engagemang som syntolk inom både kultur och sport bidrar till att föreningen frekvent besöker både fotbollsmatcher och tidvis  handbollsmatcher i trakten.. Besöken är uppskattade bland medlemmarna; det är roligt att sitta på läktaren och känna av stämningen under matchen och höra ett referat i örat samtidigt. Under sommarsäsongen har Broberg rent av syntolkat matcher varannan vecka. Föreningen har ett gott samarbete med både BK 46 i Karis och EIF i Ekenäs. Västnyländska Ungdomsringen anlita också syntolkarna för en föreställning som utannonseras som syntolkad för alla intresserade.
–Syntolkningen av en match går i princip till på samma sätt som när en teaterföreställning syntolkas. Jag sitter tvärs över planen från publiken och syntolkar med hjälp av mikrofon och sändare. Det är helt och hållet frivilligarbete, berättar han. 
Ekenäs IF har varit generösa och delat ut gratis säsongskort åt både syntolk och medlemmar. Men i kärva tider som idag har medlemmarna betalat vanligt inträde till matcherna för att understöda. 
Föreningen har främst besökt lokala handbollsmatcher och fotbollsmatcher, men Broberg är själv intresserad av friidrott som han också aktivt följer med via tidningar och medier. Motionsrodd och orientering är grenar han gärna utövar själv.  Fysisk rörlighet är viktigt, anser han och det är något han vill förankra i föreningens verksamhet. 
–Vi har bland annat haft en grupp inom föreningen som sysslade med kastträning, turbospjut och slungboll här på sportplanen i Ekenäs. Jag tror att fysisk rörlighet är viktigt, fysisk och psykisk stimulans kan leda till positiva följder för en människa. En synskadad person blir lätt orörlig och fastnar i sitt hem, därför behövs mera fysisk aktivitet. 
Enligt Broberg är distriktsföreningarnas uppgift bland annat att fungera som länk mellan medlemmarna och den service samhället erbjuder. 
–Föreningen kan inte erbjuda allt, men kommunen ordnar till exempel motion för specialgrupper i simhallen och då är det viktigt att vi förmedlar den informationen till medlemmarna. 
Vad tar du med dig från jobbet som distriktssekreterare? 
–Jobbet har gjort att en ny värld har öppnat sig för mig, jag kände inte till något om synnedsättningar innan. Jag har träffat en massa nya mänskor och blivit god vän med dem.  I arbetet har jag försökt tänka mig in i de människornas liv som har en synskada.  Jag har funderat på hur föreningen kan hjälpa synskadade och hur dom ska få ut så mycket som möjligt av tillvaron. Det har varit ögonöppnande och en tankeställare på samma gång. 
Vad ska du göra nu då?
– Jag har tagit på mig vissa grupper som vi har inom föreningen, till exempel herrklubben. Det är en grupp män som samlas för att diskutera och ibland bada bastu, vi tar det lite så där apropå. Det kan bra hända att jag fortsätter dyka upp där, säger han. 
– Jag kan också tänka mig att fortsätta med våra frågesportkvällar, där vi har en lättsam frågesport. Men det kommer vi överens om i framtiden med föreningen och den nya verksamhetskoordinatorn. 
En utmaning med föreningsverksamheten är enligt Broberg att äldre och yngre kan ha väldigt olika önskemål gällande aktiviteter.  Därför borde föreningen i framtiden ha stor variation i aktiviteterna, då lockar det med flera medlemmar. 
Utöver eventuella uppdrag i föreningen finns det ena och det andra att pyssla med på tomten hemma i Tenala. Där har paret Broberg bott sedan 1977 och bland annat hållit på med biodling. 
Slutligen, kommer du att fortsätta syntolka sportevenemang?
–Ja, jag har tänkt fortsätta referera matcher så länge jag orkar, försäkrar han.
Bildtext: FOTBOLL. Efter en vår med väldigt lite aktiviteter för medlemmarna i Västnyland erbjuder fotbollen ett trevligt tidsfördriv som dessutom sker utomhus. Distriktssekreterare Börje Broberg syntolkar gärna matcherna på fritiden.
Syntolkning: Börje Broberg refererar en fotbollsmatch utomhus. Han sitter i en stor och pratar i en mikrofon. Har är iklädd en neonfärgad gröngul jacka. 
———
Aktuellt
———
Vår på hösten – försenat vårmöte i Tammerfors
Efter många om och men och osäkra datum var det äntligen dags för föreningens vårmöte i Tammerfors. Mötet hölls lördagen den 5.9 och de stadgeenliga ärendena klubbades denna gång igenom i rask takt. På plats fanns 20 röstberättigade, sammanlagt 29 deltagare.  
Förbundet delade ut skyddshandskar och ansiktsskydd till dem som så önskade. 
Fredrik Lindeman valdes av vårmötet till ny styrelseledamot. I november är det åter igen dags för höstmöte, som denna gång undantagsvis hålls med möjlighet att delta på distans. Se kallelse på sidan 16. 
———
Senast nu ska webbplatserna vara tillgängliga
Enligt lagen om digitala tjänster måste alla organisationer inom den offentliga sektorn från och med den 23 september 2020 ha webbplatser som uppfyller vissa krav på tillgänglighet. Webbplatserna måste också ha ett tillgänglighetsutlåtande som beskriver hur tillgängliga de är och en elektronisk kanal genom vilken användarna kan påtala eventuella brister i webbplatsernas tillgänglighet.
I Finland finns det uppskattningsvis mer än en miljon människor som har svårigheter med att använda webbplatser. När webbplatserna uppfyller lagens krav på tillgänglighet har allt fler användare möjlighet att använda webbplatserna självständigt. Det är särskilt personer med olika typer av funktionsnedsättningar som får enklare att använda webbplatserna. Också många äldre har nytta av att webbplatser är lättillgängliga.
— Myndigheternas tjänster måste vara tillgängliga för alla, säger jurist Emilia Ojala från Regionförvaltningsverket i Södra Finland.
Regionförvaltningsverket i Södra Finland övervakar att lagens bestämmelser om tillgänglighet följs i hela Finland.
Samhället digitaliseras allt snabbare och tjänsterna flyttar till webben. Digital tillgänglighet innebär att så många olika människor som möjligt ska kunna använda digitala tjänster, såsom webbplatser, så enkelt som möjligt. Exempel på tillgänglighet är att videor som finns på en webbplats har textning och att webbplatsen kan användas enbart med tangentbordet.
Webbplatserna har fortfarande bristande tillgänglighet – brist på kunskap och resurser är orsaken. Efter att övergångstiden är slut samlar Regionförvaltningsverket in statistik om hur övergången förverkligats. 
———
Aktuellt i distrikten
———
Norra Österbottens Svenska Synskadade
Handarbetsgruppen "Rätstickorna" med Agneta Cederberg träffas varannan måndag (ojämna veckor) kl 12 - 14 på Fyren. Nästa träff blir måndag 19.10 kl 12.
Föreningsträffen i oktober hålls tisdagen 13.10 kl 18 på Fyren. Vi får besök av Kristine Ek från Minnesrådgivningen. Kaffeservering och trevlig samvaro.
I stället för sedvanlig dagträff i Karleby, samlas vi till höstens första dagträff tisdagen 20.10 kl 12 -14 vid f d Djupsjöbacka skola, som ombyggts till ett matställe – ”Juhlatalo Ukko Hjalmar”. Vi inleder träffen med lunch kl 12 och fortsätter med program efteråt. 
Punktskrift med Leif Nybohm som ledare, hålls på onsdagar kl 9- 10.30 på Fyren. Både nybörjare och längre hunna är välkomna!
På Östanlid i samarbete med Folkhälsan ordnas på onsdagar konditionsträning i gym kl 11 - 12 och vattengympagrupp 1 kl.11.45-12.30 och grupp 2 kl.12.30-13.15. 
Mimosel damerna träffas varannan torsdag (jämna veckor) kl 13-15 på Fyren med Sol-Britt Björkgren som ledare. Nästa träff hålls tors. 15.10 kl 13.
Vita käppens dag – torsdagen 15.10 uppmärksammas med en gemensam promenad med vita käppar. Mera info på Medlemsbandet.
NÖSS Karagrupp är inbjuden av VSS till en gemensam karaträff torsdagen 29.10 kl 13 på Korsholmsesplanaden 44 i Vasa.  
Vill du äta lunch i trevligt sällskap? Kom med på föreningens Lunchträffar, som hålls i regel sista fredagen i månaden. Nästa träff blir 30.10.
Mera info om verksamheten på www.fss.fi/noss, i ÖT:s föreningsspalt på lördagar och Medlemsbandet eller av Ann-Sofie Grankulla, som också tar emot anmälningar på tfn 050-3795 658 och 06-7234 880 eller e-post: noss@multi.fi  
Man kan även ringa föreningens ordförande Bengt Ahlvik, tfn 0500-778 694 (under vardagar) eller via e-post: bengt.ahlvik@gmail.com  
Välkomna med på våra aktiviteter! ö Styrelsen och Ann-Sofie.
——
Svenska Synskadade i Mellersta Nyland 
Tills vidare ordnar vi våra måndagsträffar på Parisgränden 2 A 1.
Måndagen den 19.10 kl 13-15 får vi besök av rehabiliteringsrådgivare Ann-Catrin Tylli. Vi diskuterar synergonomi - hur vi skapar goda synförhållanden med bl.a. rätt belysning och hur synnedsättningen påverkar kroppen. Kaffeservering med tilltugg. Obligatorisk anmälning till kansliet senast den 15.10.
Måndagen den 2.11 kl 13-15 kommer skådespelare Riko Eklundh och berättar intressanta historier om gamla föremål och släktklenoder, som finns i hans ägo. Riko tar också med sig exemplar av sin bok ”Flickan skall uppleva historia”, som baserar sig på hans farmors dagböcker, och som du kan köpa på träffen. Kaffeservering med tilltugg. Obligatorisk anmälning till kansliet senast den 29.10.
Lördagen den 10.10 går vi och ser på Svenska Teaterns musikal Mary Poppins. Föreställningen börjar kl 14, men vi träffas utanför teatern vid Skillnadens ingång kl 13 och går in tillsammans som en grupp. Föreställningen syntolkas av Elin Sundell i samarbete med Luckan. Biljettpriset för medlemmar är 40 euro. Anmälningstiden har redan gått ut.
Torsdagen den 15.10 firas Vita käppens dag. Du som vill uppmärksamma dagen kan komma med på en promenadrunda i centrum. Vi träffas kl 14 under Stockmanns klocka på Alexandersgatan och därifrån gör vi en kort promenad, som avslutas på Café Artist i Svenska Teatern där föreningen bjuder på kaffe och tilltugg. Ta gärna din vita käpp med dig om du har en sådan. Obligatorisk anmälning till kansliet senast den 13.10.
Torsdagen den 29.10 kl 17 ordnar vi en Oktoberfest med korv- och ölservering samt musikprogram med Christian Holmqvist, som hålls på KansliHörnan, Parisgränden 2 A 1. Obligatorisk anmälning till kansliet senast den 26.10.
Måndagen den 16.11 kl. 18 har vi reserverat biljetter till Svenska teaterns föreställning Tove Jansson-visdiktaren med Emma Klingenberg. Föreställningen är flyttad från Amos-scenen till Stora scenen på grund av teaterns säkerhetsrestriktioner. Biljettpriset är 15 euro för medlemmar och anmälningen ska göras till kansliet senast den 29.10.
Föreningens höstmöte hålls lördagen den 21.11.2020 kl. 11. Information om platsen fås vid ett senare tillfälle i Medlemsbandet. Stadgeenliga ärenden behandlas. Mötet ordnas som ett fysiskt möte med beaktande av säkerhetsrekommendationer i arrangemangen. Förhandsanmälning krävs av dem som vill ta del av serveringen på mötet och skall göras senast den 12.11.2020 till kansliet@ssmn.fi eller per telefon 0400 - 269553. Anmäl också eventuella matallergier och dieter. De medlemmar som behöver ledsagning på mötet skall själv ta med sig en personlig ledsagare.
Folkhälsans vattengymnastik med anmälda medlemmar hålls på fredagar kl 10 i Folkhälsanhuset i Brunakärr, Mannerheimvägen 97, ingång från innergården.
Styrka och balans-gruppen med anmälda medlemmar har startat igen på torsdagar kl 14 i Folkhälsanhuset i Brunakärr, Mannerheimvägen 97, ingång via ytterdörren invid gymnastiksalen. Deltagarna skall ta med sig egna underlag eller badhandduk att ha på underlaget.
Du som är på Facebook får gärna gilla vår sida Svenska synskadade i mellersta Nyland r.f. där vi också delar ut information, som du kan ha nytta och glädje av.
Föreningens utrymme KansliHörnan finns i första våningen på adressen Parisgränden 2 A 1, ingång via förbundet FSS dörr med förbundets summer. Telefontiden är måndag – onsdag klockan 10-13. Det går som tidigare att sända sms, tala in på svararen eller sända e-post till kansliet. Obligatoriska anmälningar till medlemsträffar och evenemang kan göras till kansliet per telefon 0400-269553 eller per epost kansliet@ssmn.fi. 
Vi förbehåller oss för förändringar och annulleringar med kort varsel gällande medlemsträffar och evenemang om så är nödvändigt med tanke på eventuella coronarestriktioner och säkerhetsföreskrifter denna höst. Vi beaktar också allmänna säkerhetsrekommendationer under våra träffar och erbjuder möjlighet till god handhygien samt engångsmunskydd. Vi försöker så långt det är möjligt beakta säkerhetsavstånd samt önskar att deltagare som har influensaliknande sjukdomssymtom inte deltar i evenemangen med tanke på andras säkerhet. 
Föreningen önskar alla medlemmar, deras anhöriga och övriga samarbetspartners en bra och trygg höst!

——
Svenska Synskadade i Västnyland
Höstens friluftsdag ordnas tillsammans med Folkhälsan fredagen den 2 oktober klockan 10 till 13 vid Kvarnträsk i Tenala.  Folkhälsans personal är våra värdar och har planerat dagens program. Om du är intresserad skall du meddela detta till Börje Broberg, 044 5410 679. Vi behöver antalet deltagare så vi kan reservera tillräckligt med mat.
Vi kommer att besöka teatern i Tenala, En mördares manuskript i slutet av oktober. Men gruppstorleken har begränsats och man tar emot endast smågrupper. Om du är intresserad så ta kontrakt med Börje Broberg, så kan vi diskutera hur vi löser frågan. Telefonnumret är 044 5410 679.
Om du är intresserad av Svenska teaterns pjäs ”Några av oss”, lördagen den 7.11 klockan 14, skall du i god tid kontakta Börje Broberg och anmäla dig
Bocciagruppens speldag är flyttad till tisdagar klockan 14.00 och platsen är Raseborgsvägen 5, fd Sjukvårdsskolan. 
Curling tar vid efter boccian på samma plats och avslutar dagen klockan 17.00.
Det är möjligt att delta i Folkhälsans utomhusgymnastik I Karis, Strandparken, fredagar klockan 10. 
Herrklubben samlas torsdagen den 22 oktober klockan 13 i Lyan, möjligen för vidare transport till ett besöksmål i närheten.
Nästa månadsmöte hålls lördagen den 10 oktober klockan 13-15.30 i cafeterian, Raseborgsvägen 5 i Ekenäs, fd Sjukvårdsskolan. Sånggruppen Six Notes underhåller.
Coronaviruset betyder att vi kommer att noggrant följa myndigheternas rekommendationer när det gäller sammankomster. Föreningen har skaffat andningsskydd och handdesinfektionsmedel till Lyan att användas vi sammankomsterna.
Föreningens sekreterare kommer att avsluta sitt uppdrag under hösten och fortsätter efter det med vissa uppdrag inom föreningen. En verksamhetskoordinator ersätter honom och inleder arbetet senare i höst. 
Tag kontakt, om du har idéer om tänkbara aktiviteter. Telefonnumret till sekreteraren är 044 5410 679 och e-postadressen ssvn@brev.fi.
——
Svenska Synskadade i Östnyland
På Kajutan använder vi ansiktsmasker enligt rekommendation från Institutet för hälsa och välfärd.  
Tisdagsträff den 13.10, 27.10 och 10.11 är en kaffestund och stolgympa med Ann-Lis kl 10-11.30 på Kajutan.
Vi har tillsammans med HUN torsdagen den 15.10 ICT- och datorinfo kl 13-15 på Kajutan.
Månadsträff tisdagen den 20.10 på Kajutan kl 13-15 med Ann-Catrin Tylli. Synergonomi – hur en synnedsättning påverkar kroppen. Vi diskuterar och går igenom bl.a. hur sitter ni när ni använder förstoringsglas. Hur håller ni huvudet när ni läser med förstoringsglas och belysningens betydelse för att se bättre och inte belasta kroppen.
Tisdagsträff den 3.11 är en punktskrifts kurs kl 10-11.30 med Paulina på Kajutan.
Vi har tillsammans med HUN en frågesport och avslappning kl 13-15 den 5.11 på Kajutan
Svenska Synskadade i Östnyland rf håller stadgeenligt höstmöte tisdagen den 17 november kl 13.00 på Kajutan, Ågatan 33 E, Borgå. Styrelsen    
Kommunikation & kroppsspråk. Bra kommunikation behöver inte vara svårt. Kroppen är ett redskap som gör oss medvetna i kommunikationen. Den talar många språk och hjälper oss att förstå. Kom med på vårt virtuella höstevenemang i kommunikation och kroppsspråk. Kursen inleds med en föreläsning via Google Meet med Carola Lindholm-Gerlin. Med kursen vill vi ge deltagarna medel för att underlätta kommunikationen och stärka självkänslan i social interaktion. Tidpunkt: 23.10 kl. 13-14 på Kajutan Ågatan 33 E, Borgå. Anmälan per telefon till Jonas tfn 040 964 4672. Sista anmälningsdag är den 22.10 kl 13.
——
Vasa Svenska Synskadade
Trivselcafé aktivt seniorliv fortsätter sina träffar varannan onsdag, ojämna veckor, fram till och med 2.12 kl.13-15.15. Träffarna hålls nu i Eksalen R25 i Folkhälsans utrymmen. Detta betyder att alla som vill kan delta.  Välkomna hälsar Maj-Britt Aspö och Terese, tfn 044-488 3005.
Vattengymnastiken fortsätter varje söndag fram till och med söndag 13.12 med Emma Storvall tfn.040-911 7387, som ledare. På grund av den pågående pandemin hålls alla Folkhälsans ytterdörrar stängda och öppnas 20 minuter före gruppens början av en aulavärd. Kom ihåg att hålla avstånd i bassängen och om du ändå känner dig otrygg, använd munskydd.
Vattengymnastiken ordnas av Folkhälsans Förbund i samarbete med Svenska Folkskolans vänner. Kontakta kansliet om du undrar över något.
Punktskriftskurserna pågår fram till och med onsdag 9.12 kl.10-13.30 med kaffepaus, varannan onsdag. Ritva Hagelberg är kursledare. Har du frågor, kontakta kansliet, så löser vi det på bästa sätt.
Medlemsträff ordnas på ÖF i rum Vartti på andra våningen onsdag 28.10 kl.15 med stödpersonen för taltidningar, Siv-Britt Häggman. Hon ger den nyaste infon om Victor Reader. Tillfälle att ställa frågor. Träffen startar med fika tillsammans. Anmäl dig senast må 26.10 före kl.14.
Vi har bokat 28 platser för att se på ”Bladis pojkan” onsdag 18.11 kl.19 med syntolkning. 
En berättarföreställning av och med Erik Kiviniemi om rätt och fel, om frihet och ansvar, om att växa upp och bli en man med mjuka händer. Monologen spelas i huvudsak på Oravais dialekt. Uppgift om biljettpriset fås vid anmälan som bör vara kansliet tillhanda senast tisdag 10.11 för kl.14.
Den planerade Måbradagen på Norrvalla i Vörå, onsdag 18.11 är inställd på grund av den pågående pandemin! 
Sköt om Er och hör av dig om du funderar på någonting!
Har du frågor om din synsituation? 
* Du som upplever att din syn eventuellt blivit sämre och inte riktigt vet vad du skall göra. 
* Du som funderar på att du skulle behöva mera vägledande information. 
* Du som redan är medlem, men funderar om det eventuellt finns någon stödform som kunde underlätta i vardagen. Kom ut och diskutera med rehabiliteringsrådgivare Ulla-Britt Ingman till Korsholmsesplanaden 44, vån 2, rum 214! Torsdag 22.10 kl.13-15 och torsdag 19.11 kl.13-15.
Har du inte möjlighet att komma till Vasa går det lika bra att besöka Ulla-Britt på hennes arbetsplats på Norrvalla i Vörå, men ring före så att hon är på plats, tfn 050-561 2950.
Kontaktinformation: Alla anmälningar görs till verksamhetsledare Febe Mörk på tfn 045-321 3320 (må-to kl.10-12) eller per e-post: vasasynskadade@gmail.com 
Du hittar även info om oss på http://www.fss.fi/sv/distriktsforeningar/vasa samt på vår facebooksida: https://www.facebook.com/vasasynskadade.
Vår rehabiliteringsrådgivare Ulla-Britt Ingman är anträffbar i Vörå på Campus Norrvalla, måndag-torsdag på tfn 050-561 2950 eller ulla-britt.ingman@fss.fi.
——
Åbolands Synskadade
Styrelsen kan behandla ärenden per telefon eller via epost, kontakta ordförande Harold tel: 050 516 6520. Håll ut nu i coronatider och ring någon om du vill prata. Kansliets telefon: 0400 1513 22, vardagar kl. 12-15.
——
Ålands Synskadade
Riskerna i samband med Coronaviruset finns kvar men nu har föreningen startat upp en del aktiviteter delvis med anpassade rutiner – håll avstånd, iaktta god handhygien och stanna hemma vid förkylningssymptom. I vår lokal, Ankaret har vi handsprit utplacerat och det finns munskydd för dem som så önskar att använda. Välkommen med men meddela gärna att du kommer! Har ni frågor om aktiviteterna eller idéer ring Charlotta på telefonnummer 0457 343 8950.
Personalen följer i stort FSS riktlinjer gällande pandemin och har fått visir som används vid behov. Organisationssekreterare Charlotta jobbar tisdag till fredag och IT- och taltidningsstödet Maria jobbar torsdagar och fredagar men kan göra hembesök även andra dagar.
Höstens andra medlemsträff blir måndagen den 12 oktober klockan 14.00 på Ankaret. Temat är böcker. Fanny Thalen som är ansvarig för tjänsten Celia på Mariehamns stadsbibliotek gästar oss och berättar om bibliotekets möjligheter att tillgängliggöra böcker för synskadade. IT- och taltidningsstödet Maria Åbonde hjälper till och visar Daisy spelare. Vi avslutar med högläsning. Kom gärna med förslag på text eller bok som vi kan lyssna på till tillsammans!
15 oktober är det vita käppens dag. I år är temat ”En fungerande vardag för alla”. Tanken är att vi tillsammans går en kort bit i stan med vita käppar och avslutar med gemensam fika på något kafé. Vi bjuder in media att gå med oss. Meddela gärna redan nu till Charlotta om du är intresserad av att delta.
Borstbindningen pågår på torsdagar klockan 11.30-14.30. Ansvarig är Dorrit Mattsson. Det finns plats för fler borstbindare. Eller om du är nyfiken så kom förbi Ankaret en stund någon torsdag och ta reda på lite mer om vad borstbindning är. 
På fredagar klockan 13.00-14.00 i Folkhälsans Allaktivitetshus är det simning. Då kan ni medlemmar kostnadsfritt komma och njuta i det 32-gradiga vattnet! 
Allsång ordnas för andra gången tillsammans med Ålands Neurologiska förening och Ålands Hörselförening onsdagen den 11 november klockan 18.00 på mötesplatsen Ankaret i Strandnäs. 
17 november kl 18 håller föreningen höstmöte på Ankaret. Kallelse skickas per brev.
Kontaktinformation;
Besöksadress till Ankaret
Johannebovägen 7
22100 Mariehamn
Organisationssekreterare, Charlotta Solax, mobil: 04573438950, e-post: aland.syn@aland.net.
IT-stöd och taltidning, Maria Åbonde, mobil: 0406800950, e-post: it.syn@aland.net.
——
Annonser
——
Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf kallar medlemmarna till stadgeenligt höstmöte den 14 november 2020 i verksamhets- och servicecentret Iiris i Helsingfors eller på distans vid något av de sex platser där distansdeltagande möjliggörs. Mötesförhandlingarna inleds på lördag kl 10.00.
Vid mötet behandlas de i paragraf 7 av förbundets stadgar nämnda ärenden: verksamhetsplan för år 2021, budget för år 2021, medlemsavgift för stödjande medlemmar samt arvoden för år 2021, motioner som senast inom augusti lämnats till styrelsen, val av vice ordförande för 2021–2022, två styrelseledamöter för 2021–2023, samt två revisorer och revisorssuppleanter för 2021. 
På grund av koronapandemin har förbundets styrelse beslutat att tillämpa möjligheten till distansdeltagande som möjliggörs av lag om temporär avvikelse från aktiebolagslagen, lagen om andelslag, föreningslagen och vissa andra sammanslutningslagar i syfte att begränsa spridningen av covid-19-epidemin. På grund av det här ordnas möjlighet att delta i mötet på sju orter. Mötets officiella fysiska plats är:
Braille-salen
Verksamhets- och servicecentret Iiris
Maruddsvägen 74
00930 Helsingfors
Anmälningar till: Ira Grandén, må-on kl 10-13, tfn 0400-269 553, 
e-post kansliet@ssmn.fi
På följande adresser finns möjlighet att delta i mötet genom datakommunikation:
Verksamhetscentret Kajutan
Ågatan 33 E 1
06100 Borgå
Anmälningar till: Jonas Lindström, tfn 040-964 4672, e-post jonas07880@gmail.com
Verksamhetscentret Lyan
Prästängsgatan 12
10600 Ekenäs
Anmälningar till: Börje Broberg, tfn 044-541 0679, e-post ssvn@brev.fi

Verksamhetscentret Sydvästen
Eriksgatan 5 A 9
20100 Åbo
Anmälningar till: Harold Henriksson, tfn 050-516 6520, 
e-post harold.henriksson@kolumbus.fi
Verksamhetscentret Ankaret
Johannebovägen 7
22100 Mariehamn
Anmälningar till: Charlotta Solax, tfn 0457-343 8950, 
e-post aland.syn@aland.net
Hotel Scandic Waskia
Kärleksstigen 3
65170 Vasa
Anmälningar till: Febe Mörk, må–to kl 9-14, tfn 045-321 3320, 
e-post vasasynskadade@gmail.com
Optima
Trädgårdsgatan 30
68600 Jakobstad
anmälningar till: Ann-Sofie Grankulla, tfn 06-723 4880, 050-379 5658, 
e-post noss@multi.fi
Ingen deltagaravgift uppbärs. Till platserna där det är möjligt att delta på distans via datakommunikation ordnas samtransporter. Till den officiella möteslokalen i Helsingfors ordnas ingen transport.
Anmälan är viktig och bindande för att det på varje mötesplats skall vara möjligt att i enlighet med regeringens och regionalförvaltningsverkens rekommendationer planera säkerheten för deltagarna samt för ordnandet av trakteringen under mötesdagen.
Anmälningarna till de ovan nämnda kontaktpersonerna måste göras senast torsdagen den 15 oktober.
Möteshandlingar och program på önskat medium sänds till alla anmälda.
Vi ber alla mötesdeltagare bekanta sig grundligt med mötesmaterialet på förhand!
För att underlätta behandlingen av verksamhetsplanen önskas att eventuella ändringsförslag ges skriftligen senast vid mötet. Eventuella förslag kan också sändas på förhand till verksamhetsledaren.
Välkommen! – Styrelsen
——
Synrådgivning i norra Österbotten
Upplever du att synen blivit sämre? behöver du vägledande information? 
Funderar du på vilka olika synhjälpmedel det finns som kan underlätta din vardag? 
Kom gärna och träffa mig i kulturhuset, jag finns tillgänglig för dina frågor!
Rehabiliteringsrådgivare Peter Koskinen FSS, tel. 050-471 2763.
22.10 kl 10:00-12:00 Kulturhuset AX (mötesrum), Mjölvägen 1, Bennäs  
29.10 kl 10:00-12:00 Kulturhuset AX (mötesrum), Mjölvägen 1, Bennäs
——