Synvinkel nr 4, 2020
———
Synvinkel är organisationstidning för Förbundet Finlands Svenska Synskadade. Tidningen utkommer med 8 nummer/år i svartskrift, punktskrift, som taltidning och som elektronisk version, se www.fss.fi/aktuellt/fs. Kan också fås som e-postbilaga. Årgång 109. 
Utgivare: Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf, Parisgränden 2 A 1, 00560 Helsingfors. Tfn 09-6962 300. Chefredaktör: Henrika Jakobsson Tfn 044 712 3017, e-post: henrika.jakobsson@fss.fi. Meddelanden och annonser mottas av chefredaktören. 
Prenumerationer och adressändringar: FSS kansli, tfn 09-6962 300, e-post: kansliet@fss.fi
———
Ledare: I stället för en kram
Text: Henrika Jakobsson, chefredaktör
Under den här exceptionella våren har jag promenerat ovanligt mycket. Eftersom alla vanliga kvällsaktiviteter varit inställda har det varit ett bra sätt att komma bort från hemmakontoret och småbarnen för att få en stund för sig själv. Medan många upplevt en stor ensamhet i dessa tider har småbarnsföräldrarna kanske upplevt brist på ensamhet och egen tid, och tid i största allmänhet. Coronavåren har verkligen delat oss i två läger, vissa har för lite och andra för mycket. 
På en av de många promenaderna lyssnar jag på en podcast om bristen på fysisk beröring och på hur corona påverkar våra fysiska vanor i vardagen. Vi ska inte skaka hand, kramas eller vara nära. I podcasten funderar man på hur det här kommer att påverka oss i framtiden. Kommer handskakningen bli ett minne blott? Kommer vi att rygga tillbaka för att kramas också långt efter att det här är över?
Jag läser artiklar och blogginlägg om personer som berättar att de börjat gråta av att gå på massage efter flera månader av isolering och brist på fysisk kontakt med andra människor. Hur vi upplever bristen på fysisk kontakt är självklart högst individuellt, medan en rycker på axlarna upplever en annan att det är en stor sorg att inte kunna krama sina närstående. Det man däremot vet och har forskat i är att spädbarn som växer upp i förhållanden som exkluderar fysisk närhet och fysisk kontakt tar stor skada. Delar av spädbarnens hjärnor förblir outvecklade i brist på fysisk uppmärksamhet. Ett spädbarn som gråter kan inte bli tröstat av en öm blick eller uppmuntrande prat, det behövs en varm och trygg famn. Hur den plötsliga ofrivilliga distansen till andra människor påverkar också vuxnas välmående är det flera som spekulerar i. När jag återvänder från min promenad möter jag en närstående till en inneboende på äldreboendet mitt emot mitt eget hem. Han ställer sig i fönstret och pratar i telefon med någon som finns på andra sidan. ”När vi kan ses igen ska jag krama dig riktigt hårt” hör jag honom säga i luren. Jag tänker att jag hoppas att den kramen snart är aktuell, både för personen på äldreboendet och för oss alla andra som saknar fysisk kontakt med våra nära och kära.
Det kommer helt klart att bli en väldigt annorlunda sommar för oss alla. I höst hoppas vi alla att FSS sakta men säkert kan återgå till en verksamhet som är anpassad till "det nya normala". I all verksamhet beaktas säkerhetsavstånd och rådande rekommendationer. När vi ses efter sommarlovet får vi vinka åt varandra på avstånd och fortfarande avstå ifrån att röra vid varandra, men om det vill sig väl kan vi förhoppningsvis ändå dela upplevelser med varandra, skratta med varandra och fram för allt ge varandra kamratstöd i den här märkliga tiden i våra liv.  
———
Hur ska en elbil låta?
Snart skall elbilar låta också när de kör sakta. Ett brummande ljud är bäst, anser de som har erfarenhet. Ljudet ska inte heller vara irriterade, utan ett behagligt ljud för öronen. 
Text: Pontus Anckar
Från och med 2021 skall det vara lättare för bland annat synskadade att upptäcka elbilar som närmar sig i låg hastighet. EU har nämligen bestämt att alla elbilar skall ha ljud när de kör under 20 km/h. 
Egentligen bestämde EU redan 2019 att alla elbilar som blivit typgodkända efter 1.7. 2019 skall ha ljud också när de kör sakta. Typgodkända betyder att bilarna uppfyller EU:s krav på säkerhet. 
–Men i till exempel Finland är nästan alla elbilar som säljs just nu typgodkända före det, säger Kari Kallonen, ordförande vid Tesla Club Finland och Sähköautoilijat Ry. 
Det betyder att väldigt få elbilar för tillfället är utrustade med ljud vid låga hastigheter.
Orsaken till att EU vill att elbilarna skall ha ljud är att bilar som är helt tysta vid låga hastigheter kan innebära en risk. Enligt en undersökning gjord av Brittiska institutet för synnedsatta (RNIB) löper en fotgängare en 40 procent större risk att bli påkörd av en elbil än av en konventionell bil med förbränningsmotor. 
Flera organisationer för synskadade, bland annat European Blind Union, har lobbat för att elbilar skall förses med ljud vid låga hastigheter.
Kari Kallonen känner inte till att det skulle ha skett några allvarliga olyckor på grund av att elbilarna är så tysta.
– I Finland har jag åtminstone inte i några medier sett att det skulle ha skett några kollisioner som direkt berott på ljudlösa fordon. Jag har hört om kollisioner i Europa där man efteråt diskuterat om olyckan kan ha berott på att bilen var ljudlös. Men det är spekulationer.
Han anser att lagen om ljud är bra med tanke på dem som har en synskada. 
När det gäller andra fotgängare är han inte så övertygad.
– Folk går omkring med hörlurar i öronen och stirrar på en telefon. Om man inte är uppmärksam i trafiken hjälper det inte nödvändigtvis med att införa låga ljud i elbilar.
Hur högt skall det nya ljudet vara?
Enligt EU skall det ha en viss frekvens och vara dynamiskt, det vill säga förändras när bilen accelererar. Ljudnivån skall vara minst 56 dB(A) vilket motsvarar ungefär ljudnivån på en eltandborste. Det får inte vara högre än en vanlig bils ljud. 
– Ett problem är att det inte är noggrant angivet hurdant ljudet skall vara. Det betyder att olika tillverkare kan ha olika ljud. Risken finns då att till exempel synskadade inte vet om det rör sig om en bil eller ett annat ljud.
Kari Kallonen tror ändå inte att det blir en vilda västern med en massa olika ljud.
– Jag tror att marknaden ganska snabbt kommer till ett ljud som anses korrekt. 
Det går att på nätet lyssna på olika biltillverkares ljud för elbilar vid låga hastigheter. EU:s direktiv är att ljudet skall påminna om en vanlig förbränningsmotor. Men de ljudprov som finns är snarare musikaliska, vinande, susande.
Ändå säger till exempel Volvos ljuddesigner Fredrik Hagman till Svenska Yle att ett brus är bättre än mera tonala ljud när det gäller att kunna lokalisera varifrån ljudet kommer.
Andreas Kanto i Vasa, som haft en synskada sedan födseln, säger att ljudet borde vara sådant att en person som är svårt synskadad kan uppfatta åt vilket håll bilen är på väg.
– Ljudet borde höras åt olika håll, så att du kan höra om bilen står, är bakom dig eller före och vart den är på väg. När bilen står stilla borde ljudet vara annorlunda, lite lägre, än det körande ljudet.
Ljudet får vara behagligt
Han tror att ett brummande ljud är lättare att uppfatta för den som har en svår synskada.
Själv har han inte en grav synskada. Han ser men uppfattar inte detaljer som till exempel kanter och omarkerade trappor.
– Jag är ganska rörlig, rör mig på egen hand och använder käpp när jag är ute. Men jag förstår hur det är att vara blind.
Han har inte lyssnat på de ljudexempel som finns på nätet men säger att ett vinande ljud kan vara helt okej om det ökar i frekvens när bilens hastighet ökar.
– Ljudet får inte vara helt störande, till exempel ett högt pipande, som lastbilars ljud när de backar. Ljudet får gärna vara behagligt.
Inte minst för bilförarens skull. Irriterande ljud gör bara att föraren stänger av det säger Kanto. 
Han anser inte att alla elbilar måste ha ett likadant ljud. Redan nu har ju olika bilmärken olika ljud. 
– Men gärna kunde de komma överens om ett liknande, till exempel brummande ljud.
Faktaruta: Elbilar i Finland
Antalet elbilar i Finland ökade med 93 procent under 2019, enligt Statistikcentralen, motsvarande svenska SCB. Samtidigt ökade laddhybridbilarna med 89 procent.
Elbilarna utgör dock fortfarande en väldigt liten del av den totala mängden registrerade personbilar – mindre än en procent.
Endast drygt 4 800 eldrivna personbilar och 25 100 hybrider var registrerade i slutet av förra året jämfört med 3,6 miljoner personbilar. 
Siffrorna gäller endast fastlandet. Åland har ett eget fordonsregister där knappt 50 000 fordon fanns registrerade i slutet av fjolåret.
Källa: Ny teknik
Bildtext: PIP ELLR BRUM? Det är egentligen bara fantasin som sätter gränser för hur en bil kan låta i framtiden. Kari Kallonen menar att det är bra att elbilar ska ha ljud i framtiden men poängterar att man ändå måste vara uppmärksam i trafiken.
Syntolkning: Kari Kallonen i profilbild. Han är klädd i små runda glasögon med kraftiga mörka bågar och stora fransiga örhängen.   
———
Corona inget hinder för ögonbehandlingar
Text: Henrika Jakobsson
Kan man skjuta fram behandlingar på grund av coronaepidemin? Är blåbär verkligen bra för synen? Ögonläkare Henrik Bygglin svarar på FSS medlemmars frågor om synen. Bygglin jobbar vid ögonpolikliniken i Helsingfors och forskar i macula.
Hur ofta ska man besöka ögonläkare?
Detta varierar. Om man har symptom så som försämrad syn som inte kan korrigeras med glasögon eller om man har  ögonsjukdomar så som glaukom eller makuladegeneration i släkten är det bra att regelbundet besöka ögonläkare med till exempel ett till tre års intervall, ibland till och med oftare.
Om man inte har besvär med seendet och inga ögonsjukdomar i släkten kan det vara bra att en gång som ung vuxen besöka ögonläkare och sedan i senare medelålder framåt med tre till fem års intervall. Vissa ögonsjukdomar så som glaukom saknar ofta symptom.  Svaret varierar alltså från person till person.

Jag har våt makula och min ögonläkare vill att jag kommer två gånger i året till ögonläkare, varför?
 Våt makula behandlas med regelbundna ögoninjektioner - vanligen med 4-12 veckors intervall. Några kan klara sig med endast uppföljning, men då bör uppföljningen vara med 1-2- månaders intervall. Om den våta makulan redan försämrat synen så att ögat inte längre ser stora bokstäver är det inte längre nytta av injektioner; då är det dock föga nytta av uppföljning heller. Några, icke vanliga, former av våt makula som inte är på det centrala området i makula kan kanske följas upp med längre intervall. Om man har torr makuladegeneration kan regelbunden uppföljning, till exempel två gånger i året vara till nytta.

Mina ögon rinner, vad beror det på?
Oftast rinner ögonen, paradoxalt nog, då de är torra. Då hornhinnan är torr reagerar ögonen med att producera rikligt med "vattniga" tårar. Således är det lönsamt att regelbundet sätta gelaktiga ögondroppar i ögonen. Man kan inte sätta för mycket fuktdroppar i ögonen. Genom regelbundet fuktande av ögonen brukar symptomen minska så småningom. 
Ibland kan även tårkanalerna vara trånga och orsaka rinnande ögon. Om inte regelbundet fuktande hjälper kan det vara bra att besöka en ögonläkare. Trånga tårkanaler kan behandlas kirurgiskt. 
Jag är rädd för corona men jag borde regelbundet ta mig till ögonkliniken för att få injektioner. Kan jag skjuta upp injektionerna under epidemin?
Nej. Skjuter man upp injektionerna försämras synen och gör nya bestående skador. Själva injektionsbesöket är kort, behandlande personalen bär mask och infektionsrisken är mycket liten. 
Är det farligt att skjuta upp till exempel en gråstarrsoperation nu på grund av corona? Vad är konsekvenserna om en planerad operation flyttas från våren till hösten?
 Det är inte farligt. Vissa ögonsjukdomar som man inte sköter i tid, så som våt makula, orsakar bestående skador på synen, men starr gör det inte. Om starren utvecklas till en så kallad mogen starr kan själva operationen kräva lite mera tid, men slutresultatet är det samma. Så länge starren är i ögat är dock synen försämrad, men en uppskjuten starroperation inverkar alltså inte på slutresultatet. 

Hjälper det att äta blåbär om man har makula?
Blåbär är överlag hälsosamma och innehåller bland annat polyfenoler and anthocyaniner som anses goda för seendets celler. Blåbär är ingen medicin men kan gärna rekommenderas som en del av en mångsidig diet.
Bildtext: LITEN INFEKTIONSRISK. Henrik Bygglin råder att inte missa ögonläkarbesöken på grund av corona. Vårdpersonalen bär mask och besöken är korta, säger han.
———
Fråga oss!
Är det något du funderar på kring livet med synnedsättning? Fråga våra sakkunniga på FSS! Skicka in din fråga till Synvinkel så reder vi ut frågan och delar samtidigt med oss av svaret i tidningen så att andra också kan dra nytta av informationen. Redaktionen förbehåller sig rätten att välja vilka frågor som besvaras. 
FRÅGA: Varför använder sig synskadade och blinda av vit käpp? Hur får man en vit käpp, och hur ska den användas? Rehabiliteringsrådgivare Stina Nygård svarar; 
Den vita käppen, synskadades egen symbol i världen, är ett av de äldsta och främsta hjälpmedlen för synskadade. Vita käppens dag firas inom synskaderörelsen varje år den 15 oktober i hela världen. Den firas som en symbol för att personerna med synnedsättning tar sig fram vilka hinder som än ligger i vägen. 
Det har alltid använts käppar och stavar som stöd när man har haft svårigheter att rör på sig. Vad gäller den vita käppen så finns det många olika teorier om när den vita käppen har tagits i bruk. Det påstås att punktskriftsuppfinnaren Louis Braille lär ha använt någon sorts käpp av rotting på 1800-talet när han rört sig på gatorna i Paris. 
En annan teori berättar att engelsmannen James Biggs nämns som första personen som använt en stödkäpp som var vit till färgen. Han hade mist synen i en olycka och kände sig otrygg i trafiken och målade därför sin stödkäpp vit för att synas.
I Frankrike började man tala för den vita käppen på 1930-talet. Detta spred sig också till Finland, där man diskuterade käppens fördelar och att den kunde vara ett bättre hjälpmedel och symbol för personer med synnedsättning. Ett gult band runt armen hade använts tidigare som en symbol för synskadade.
Efter andra världskriget uppfann man i USA att stödkäppen borde vara längre så att man kan bättre undersöka sin omgivning på längre avstånd. Den längre käppen påverkade också rörligheten positivt; man kunde röra sig snabbare och tryggare. I samband med rehabiliteringen av världskrigets amerikanska krigsblinda utarbetade blindskoleläraren R.Hoover den moderna käpptekniken den så kallade Hoover-tekniken. Efter detta fick den vita stödkäppen sin nya form och de olika teknikerna utvecklades.
Det finns tre olika vita käppar; den traditionella vita stödkäppen, den vita markeringskäppen och den vita teknikkäppen. Markeringskäppen håller man diagonalt framför sina nedre extremiteter och med teknikkäppen gör man en pendelrörelse (Hoover-teknik) på marken för att få information om eventuella hinder. 
De vita käpparna får man via centralsjukhusets synrehabilitering och man får alltid undervisning i förflyttningsteknik när det gäller markerings-och teknikkäpp. Ifall man behöver mera träning i förflyttningsteknik kan detta ordas via kommunen. Stödkäppen kan man i vissa kommuner få via hälsovårdscentralen. Käpparna kostar ingenting för användaren. För varje person görs en individuell bedömning och de egna behoven tas i beaktande när den vita käppen diskuteras. 
Den artificiella intelligensen har tagit stora steg och det har utvecklats olika hjälpmedel som stöder användandet av den traditionella vita käppen. I smarttelefonerna finns det olika navigationsapplikationer som stöder och hjälper att orientera sig med vita käppen. Som bäst utvecklas den ”vita käpproboten” i Finland som kan bli ett komplement till den vita käppen. 
Har du någon fråga du vill få svar på? Frågor kan skickas till chefredaktör Henrika Jakobsson, henrika.jakobsson@fss.fi eller tel.  044 712 3017.
———
Brev från Senegal
Text: Gunilla Löfman
Det kom ett brev på engelska från Moussa Thiare i Senegal. I brevet funderar Moussa kring Covid-19 epidemin och om hur det står till med solidariteten i världen. Han berättar också om situationen för synskadade i Senegal. Det finns omkring en halv miljon synskadade personer i landet som har en befolkning på omkring 14 miljoner.
Kära Gunilla, jag hoppas du har det bra trots den globala 
Covid19 epidemin. Min familj har tillsvidare inte drabbats av viruset. Men epidemin gör att livet blir mycket svårt för en stor del av de synskadade personerna här i landet. Det är antagligen likadant överallt på jorden. Är det så också i Finland? Jag grubblar en hel del över den globala situationen och hur epidemin påverkar hela mänskligheten. 
Överallt i världen påverkas i första hand sjukvården, men ekonomin, friheten och mänskliga relationer påverkas också hårt. I ett sådant här kaos är personer med funktionsnedsättning inklusive synskadade personer otvivelaktigt igen en gång de som drabbas hårdast. 
Jag tror att mänskligheten borde inse att trots att vi lever i en tid då tekniken och den medicinska vetenskapen är på hög nivå kommer det alltid att finnas risk för att allting ramlar i bitar för oss. Nu gråter vi efter medicin och vaccin samtidigt som ingen av oss vet hur framtiden ser ut för mänskligheten.
FN konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning har ratificerats av allt flera länder. Här i Senegal har både synskadeorganisationen, som jag är ordförande för och handikapporganisationernas samarbetsförbund, som jag är generalsekreterare för, arbetat hårt för att lyfta fram de rättigheter som finns i konventionen. Men under detta århundrade då nya rättigheter och frihet blivit allt vanligare punkteras plötsligt våra dagliga liv av att samhället stängs ned och av utegångsförbud och undantagstillstånd. 
Viruset har också gjort att ländernas budgetar har förskjutits från att vara så att säga normala till extraordinära. Det här får mig att fundera över hur jordens resurser är fördelade. Vi vet att flera miljoner människor lever i flyktingläger. Det finns länder där människor lever i extrem fattigdom och dör av hunger och i andra sjukdomsepidemier. Det här har fått och får fortgå utan att vi märkbart engagerat oss. Var har alla dessa miljoner och miljarder som länderna nu hittar varit gömda? Jag tror att det finns behov av att vi människor ser över och stärker vår solidaritet och våra relationer. 
Viktigast av allt, varför attackerar viruset våra lungor och hjärtan? För att balansera våra handlingar måste vi både tänka och känna. Vi behöver använda också våra hjärtan i beslutsfattandet, inte endast våra hjärnor. Det är det enda sättet att få generositeten mellan oss människor att växa fram. Det är det enda sättet att få tagandet och givandet på jorden i balans.
Senegal är ett av Afrikas länder där samhällsutvecklingen går stadigt framåt. Trots det lever många fortfarande i stor fattigdom. Störst är fattigdomen bland dem som har en funktionsnedsättning. Du har berättat att ni i Finland har ett socialsystem som hjälper alla som inte själva kan försörja sig och att det gäller alla som fyllt 16 år. Men, som du vet, ett sådant system har vi inte i Senegal. 
Synskadade människor är de fattigaste bland de fattiga. Här i Senegal kan någon försörj sig genom att ha en eller två hönor som värper ägg och äggen kan säljas till en rikare granne. I Senegal kan man odla grönsaker året om och någon kanske har ett par kvadratmeter jord och kan odla litet morötter och sallad och kan sälja produkterna. Det är ändå många blinda som livnär sig enbart på tiggeri. För närvarande går det varken att sälja ägg, att odla grönsaker eller att tigga på grund av alla restriktioner vi har i vårt samhälle.
Jag har nu varit med och grundat handikapporganisationernas nationella kommitté som skall påminna beslutsfattarna om att personer med funktionsnedsättning precis som alla andra fattiga behöver få tvål, andra hygienartiklar, ris, olja och andra förnödenheter för att klara sig genom krisen och kaoset. Som koordinator för kommitténs uppdrag har jag möjlighet att informera om detta både i TV och radio. Men jag är mycket bekymrad. Också Senegal satsar pengar för att hjälpa företag och människor i kris, men statens insatser kommer inte att räcka till.
Kära Gunilla, jag är glad att du hann besöka Senegal i februari innan coronaviruset lamslog vår värld. När du var här diskuterade vi om projektet ”Kunniga kvinnor” som ingår i synskadeorganisationens strategiska planer. Vi kom överens om att du än en gång ska assistera oss med att hitta finansiering, tack för det. 
Inom projektet ska synskadade kvinnor få utbildning i hur man sköter en småskalig företagsverksamhet och hur man ska göra för att de två hönorna skall bli tre, fyra och fem. Många av de kvinnor vi tänker på är blinda och de har aldrig haft möjlighet att gå i skola och det betyder ju att de är analfabeter. 
Den dag vi har kunnat genomföra utbildningsprogrammet kan många kvinnor sluta att leva som tiggare. De får andra möjligheter att försörja sig själva och sina barn. Det ser jag fram emot.
Hälsningar också från Fama. Du kanske minns att hon är ledare för vår synskadeorganisations kvinnokommitté. Jag önskar att jag hade haft tid att vara tolk för er så att ni kunnat träffas när du var här i februari. Jag hoppas att du fortsätter med dina studier i franska så att ni någon dag klarar er utan mig som tolk!
Fama har ledsamma nyheter att berätta. Hennes man dog för en tid sedan. Nu ska hon som blind mamma ensam försörja sina sex barn. De äldsta tvillingpojkarna hade redan börjat studera till snickare. Men som du vet kostar all skolgång här och pojkarna har nu varit tvungna att avsluta sina studier och ta de jobb de som tonåringar kan få. Hon har ingen aning om var hon skall få tag i pengar så att de yngre barnen ens skulle kunna gå i grundskolan. Nu kan hon ju inte ens skicka ut barnen för att tigga.
Du kanske minns att Fama hör till dem som haft möjlighet att gå i blindskolan och att hon utbildade sig till telefonist. Men telefonister behövs allt mera sällan nu då alla använder mobiltelefoner. Dessutom är det länge sedan tvillingarna föddes och sedan dess har hon varit hemma och skött barn, hem och hushåll. Jag känner Fama bra och jag tror att hon kommer att bli en bra företagare så snart hon ges möjlighet att delta i utbildningen ”Kunniga kvinnor”.  
Men nu måste vi på grund av viruset som tagit makten över all verksamhet skjuta projektet framåt i tiden. Jag önskar att vi redan skulle ha finansieringen klar för projektet. Då skulle jag nog anhålla om att i första hand få använda pengarna till tvål och ris för tusentals blinda och synsvaga personer och deras familjer.
Kära Gunilla, det var meningen att du och jag skulle ses på världsblindunionens generalförsamling i Madrid i slutet av juni. Nu är konferensen flyttad till maj i nästa år. Vi får se om den kan hållas då. 
Minns att du alltid är välkommen till Senegal. Jag ser fram emot att du kommer så snart det igen är säkert att resa. Men att inte veta när det kan vara får vi leva med. Sköt om dig och hälsa alla dem jag träffat när jag varit i Finland, speciellt dem på FSS och NKL. Din kollega och vän Moussa."
Bildtext: VÄNNER I MÅNGA ÅR. Moussa Thiare och Gunilla Löfman har varit vänner i många år och håller regelbundet kontakten mellan Finland och Senegal.
Syntolkning: Moussa Thiare sitter på en stol i FSS kansli. Han har mörk hudfärg och är klädd i en vit huvtröja. 
———
Utmanande tider för reformer
Text: Oscar Ohlis
Trots att vårens undantagstillstånd har varit en arbetsdryg tid för många aktörer har inte arbetet med social- och hälsovårdsreformen samt den nya funktionshinderlagstiftningen stått helt still.
År 2020 har hittills präglats av den rådande pandemin. Vid social- och hälsovårdsministeriet har man varit tvungen att ändra fokus och tillsammans med THL informera, sätta riktlinjer och ge rekommendationer om hur vi ska leva i detta undantagstillstånd. Trots att pandemin har varit arbetsdryg för många aktörer, så har inte arbetet med social- och hälsovårdsreformen samt den nya funktionshinderlagstiftningen stått helt still.
Synvinkel var i kontakt med Elias Vartio (bilden), juridiskt ombud på Sams, för att kolla i vilket skede reformerna befinner sig i.
Har social-och hälsovårdsreformen stått stilla under pandemin? Vilket läge befinner den sig i och vad händer här näst?
– Mig veterligen har det inte stått stilla utan arbetet fortskridit. Reformen förväntas hållas mindre komplicerad. Nuvarande riksdag förväntas sitta fram till våren 2023. I praktiken betyder det här att lagstiftningen bör vara klar och igenom röstad gärna redan 2022 om inte tidigare. Det här är också i linje vad som tidigare meddelats från social- och hälsovårdsministeriet, enligt vilka propositioner till Sotelagarna förväntas komma 2020 eller 2021. Innan förslaget ges som regeringens proposition ska intressegrupper också kunna kommentera utkastet till proposition, säger Vartio
–Intressegrupper hörs också på olika sätt under beredningen till exempel genom rundabordssamtal och workshops. Vi förväntar oss att ta del av ett utkastförslag till Sotelagarna ännu under det här året, möjligtvis redan under sommarmånaderna. Under rådande omständigheter är min personliga bedömning att egentliga regeringspropositionen mera sannolikt ges till riksdagen först under nästa årets sida dvs 2021, enligt Vartio.
Hur ser det ut med den nya funktionshinderlagstiftningen?
–Tidtabellen för nya funktionshinderslagen kan igen bli utmanande men vi är hoppfulla. Många viktiga processer har framskridit, men exempelvis delaktighetsarbetsgruppens mandat har förlängts från maj till oktober 2020. Från det här kan vi möjligtvis tolka att också arbetet med lagreformen förlängs med åtminstone några månader. Andra viktiga processer sker också. Till exempel en arbetsgrupp har grundats för att bereda personlig budgetering. Liksom tidigare är funktionshinderservicereformens framtid bundet till social- och hälsovårdreformens öde, säger Vartio.
———
Kåseri: Vår oförglömliga husvagnsresa
Text: Britten Nylund
Sommar! Vilka associationer väcker det hos dig? Sommar är ett laddat ord fyllt med så mycket. Förväntningar, minnen, känslor, dofter, smaker, upplevelser. Och kanske besvikelser. Sommaren är ju så kort och ibland regnar den bara bort.
Det är sol, vind och vatten. Det är barfota barn och blommor så ljuvligt doftande. Det är susande björkar och jublande fågelsång. Det är sommarlov med jordgubbar och glass.
En som tyckte mycket om jordgubbar och glass var min pappa. Speciellt jordgubbar. Han ville alltid ha ett jordgubbsland så han fick plocka jordgubbar för att både äta på sommaren och även ha till vintern. Jordgubbar förknippar jag alltid både med sommaren, min födelsedag som infaller midsommartid och min pappa.
Har du smakat på ”moffayoghurt”? Det har min dotter. Att sitta i moffas famn och äta moffayoghurt var något av det bästa hon visste som liten. Det var hemmagjord fil, på mjölk direkt från korna, blandat med färska jordgubbar ur moffas land och lite socker. Mums så gott!
Moffayoghurt var vardagsmat på sommaren men jordgubbar och glass det var en sällsynt delikatess. Speciellt när jag själv var liten. Då fick vi glass vid några enstaka tillfällen. Till exempel vid skolavslutningen eller på födelsedagen.
En färd när vi åt glass minns jag alldeles speciellt. Tror faktiskt att jag och min familj är ensamma om att ha ett sådant minne. Det är unikt!
Minnet var slumrande i många år men så där 25 år efter att det hände väcktes det till liv. Och det på ett mycket märkvärdigt sätt. Min dåvarande man var tillsammans med några affärsbekanta i representationsbastun på ett hotell i Helsingfors. Där var också en annan grupp med affärsmän. Mitt i allt fick min exman höra en historia som fick honom att spärra upp öronen extra. För det handlade om hans svärfar, min pappa! Den berättades av någon i den andra affärsmannagruppen. Helt okända människor för min exman.
När jag var barn på 60-talet så hade vi ingen bil. Därför blev det nästan inga resor. Men min pappa var en uppfinnarjocke. Han hade köpt en gammal skrotbil. Troligen en Austin paketbil. Kapat av den bakom förarsätet, för troligen var motorn slut. Bakre delen av paketbilen fick fungera som husvagn och den drogs med traktor.
Det var midsommar och nu skulle vi göra sommarens husvagnsresa. Den enda resan med den husvagnen som jag minns. Resan skulle gå till morföräldrarna som bodde 30 km från mitt barndomshem i Kronoby. Mamma och vi tre syskon, alla under skolåldern, satte oss i den så kallade husvagnen och pappa på traktorn. Så bar det iväg.
Trots det fina vädret, det vackra sommarlandskapet och spänningen i att få vara på en resa började vi vara led på den skumpiga färden efter en tid. Vi tjatade, gnällde och förde ett sånt oväsen att pappa var tvungen att stanna för en paus. Pausen tog vi i grannkommunens kyrkby. Där besökte vi ett café eller bar som det hette på den tiden. Alla fick vi var sin glass och det var fest! Baren låg bredvid en bred å där det växte näckrosor vid strandkanten. Det var så vackert! Solen sken, vattnet glittrade. Vi satt tysta och nöjda njutande av våra glassar ute på terrassen. Då såg vi att pappa startade traktorn. Mamma tänkte att han ska nog bara tanka. Men han körde iväg i riktning mot mormor och morfar. Vad var nu detta?
Jo det var historien som berättades i Helsingfors 25 år senare.
När pappa närmade sig slutmålet 15 km senare så tyckte han att vi hade blivit väldigt tysta av glassen. Han måste riktigt stanna och kolla vad som var på gång. Döm om hans förvåning när det inte fanns någon familj i husvagnen! 
Han fick vända om och hämta oss.
Historien om när KroköJock glömde sin fru och de tre barnen på baren,  en midsommar, berättades vida omkring ännu tiotals år efter händelsen. Kanske den berättas än i dag. Åtminstone gör jag det nu.
Vi gjorde i alla fall en minnesrik resa, fick sommarens glass och alla var nöjda och glada. Det kom nya somrar och nya resor men en sådan resa har jag aldrig gjort sen dess.
Det var ett av mina sommarminnen. Vilket sommarminne har du?
Ha en riktigt skön sommar!
———
Utblick: Coronakrisens många sidor
Text: Johanna Cresswell-Smith, Projektkoordinator vid Institutet för hälsa och välfärd, styrelsemedlem i Psykosociala föreningen Sympati rf och Psykosociala förbundet
I skrivandes stund kommer liknande budskap från alla nyhetssajter gällande avvecklande av restriktioner i samband med coronaviruset. Efter flera veckor av social distans ska vi nu förbereda oss för en ny vardag med mindre begränsningar där viruset ännu tas i beaktan. Epidemier av dessa slag inverkar på befolkningen både fysiskt men även psykiskt. Psykiska belastningen bottnar oftast i direkta rädslor kring smitta, men också indirekta orsaker såsom ekonomisk otrygghet och ensamhet. Epidemin har ändrat vår vardagsmiljö och därmed rivit hål i vårt vanliga skyddsnät. Vi kan kanske inte luta oss på människor som tidigare varit viktiga stödpelare i vardagen, kanske inte har möjlighet för små men väsentliga människomöten som bygger upp psykiska resurser på ett nästan omärkbart sätt. Att hålla sig borta från vanliga hälsovårdskontakter är också en vanlig respons under epidemitillstånd, vilket kan göra att bekymmer hopar sig och försvåras. Känslan av maktlöshet gnager och riskgrupper som redan innan epidemin varit sårbara riskerar flera utmaningar. Kristillstånd förstorar redan befintliga ojämlikheter i samhället. Vi har upplevt många av dessa och även flera svårigheter i coronakrisens vardag.
Vi har lärt oss om ovannämnda utmaningarna från tidigare av epidemier.  Även om viruset är nytt och omständigheterna är olikt något vi har varit med om tidigare vet vi också mycket om hur vi kommer genom en gemensam kris som denna. Vi vet att små vardagliga handlingar är som balsam mot psykisk belastning. Att aktivt göra sådant som ger små glädjestunder längs med dagen fyller på våra psykiska resurser och bygger upp en mental motvikt till utmaningar som ofta kallas för ’resiliens’. Resiliensen blommar genom upplevelser där man kommit genom svåra situationer. Känslan av att man har klarat sig förr bär oss genom kommande kriser. Men som vårblommorna som blommar vackert ute, behöver resilensen också vårdas och näras. Framförallt måste den uppmärkas. Även om coronakrisen har medfört otrolig mängd mänskligt lidande kommer vi också att lära oss viktiga saker om samhörighet, hur värna över små enkla saker i livet såsom fågelsång, en skön stund på balkongen eller doften av försommaren. Våra beslutsfattare har en viktig sits framför sig då nya prioriteter och strategiska linjer fastställs. Psykiska hälsan har till all lycka redan prioriterats i ett omfattande och nationellt program vars syfte är att prioritera och utveckla psykiska hälsan i alla befolkningsgrupper. För att lyckas måste vi få flera möjligheter att fylla på våra psykiska resurser. Det handlar om tillgänglighet, om samhörighet och delaktighet, men också om att få tillgång till sådant som känns meningsfult. En bra början är att fundera på vad som känns meningsfullt för en själv just nu. Att lista saker som ger glädje eller ork i vardagen, och att med gott samvete prioritera dessa är något vi sällan gör. Psykisk Hälsa Finland har utvecklat ett utmärkt verktyg för att kartlägga olika områden i livet där psykiska hälsan kan stödas. Må bra handen är indelad i 6 olika delområden – fingrarna och handflatan representerar olika vardagliga handlingar som hjälper en att kartlägga hur läget ser ut och belysa det som fattas. Man kan öva upp vanan att regelbundet kartlägga psykiska måendet, på samma sätt som man är van att kartlägga fysiska måendet genom att kolla pulsen eller temperaturen. Psykisk hälsa är en livsviktig resurs och något som kan tränas livet ut och det är i vardagens miljö som vi gör största insatserna. Här kommer en utmaning till er alla!  Lista det som stöder er psykiska hälsa just nu och fundera över vad som har burit genom tidigare utmaningar i livet. Prioritera det som stöder psykiska hälsan, och kom ihåg att även små enkla handlingar kan ha en betydande inverkan! 
———
Profilen: Beata Heinonen har sett FSS i många olika skepnader
Under våren har Synvinkel intervjuat flera FSS-aktiva som i år fyller 80 år. Nästa i tur att fylla jämna år är helsingforsbon Beata Heinonen. Hon började sin långa yrkeskarriär som kanslist på FSS, och minns sitt arbetsliv med glädje.
Livet lär och så gör också ett arbetsliv – Beata "Bettan"Heinonen kom att jobba så gott som hela sitt yrkesliv på FSS. I sommar fyller hon 80 och blickar tillbaka på sin långa karriär inom synskadevärlden. 
– Det hela började med att jag såg en annons om att FSS behövde en kanslist som kunde texta kondoleanser. Jag stegade iväg till kansliet på intervju, och på den vägen blev jag, berättar Heinonen. 
När vi talar med varandra i telefon har hon mer eller mindre varit inomhus i sin lägenhet i Gräsviken sedan corona-epidemin blev ett faktum. Till all lycka har hon en balkong som i sommar kommer att vara grön av olika odlingar. 
– Jag tycker om att pyssla på balkongen. Jag odlar både det ena och det andra, men jag tycker lite synd om mitt barnbarn som får bära hit säckar med mylla, skrattar hon. 
Balkongen vetter mot gräsvikskanalen och utanför bostadshuset blommar både färggranna tulpaner och pigga narcisser. Värre ställen kunde man tänka sig för att sitta i karantän.
Vardagen i karantän skiljer sig rejält från Bettans vanliga vardag med mycket program och förtroendeuppdrag som fyller pensionärstillvaron.  
Född i Vasa
Bettan Heinonen föddes i Vasa men barndomen och uppväxten tillbringades i Helsingfors. Efter lärdomsskolan utbildade sig Bettan till konstsmed och jobbade några år i guldsmedsaffär. Hon gifte sig som ung och fick två barn och de följande 10 åren stannade hon hemma med barn och hushåll medan maken tidvis jobbade på sjön och var mycket borta.
På 70-talet började den långa resan som anställd vid FSS. Förbundet delade kansliutrymmen med Svenska hörselskadade på den tiden, som då kallades Svenska lomhörda. Förbunden hade samma festsal och vaktmästare som hette Edit. 
På 70-talet var det många frivilliga som drev FSS verksamhet och antalet anställda var inte många. Efter några år vid Tempelplatsens kyrka flyttade förbundet till Nylandsgatan. Bettan minns den här tiden som mycket arbete och stora steg för förbundet Personalstyrkan växte och verksamheten utvecklades. Åren 78-79 vikarierade hon även som organisationssekreterare och var då tjänstledig från kanslisttjänsten. 
Pionjärer inom mobility
Beata Heinonen minns speciellt en kurs i mobility som ordnades för FSS anställda. Kursen var den första av sitt slag i Finland och väckte mycket uppmärksamhet. De anställda fick ta del av 177 lektioner, uppdelat i tre perioder, i mobility - läran om förflyttning. 
Kursen hölls av Anta Ryman från lärarhögskolan i Stockholm. Hon hade tränat med krigsblinda i USA och var en föregångare i Sverige inom mobility. 
– Om du inte själv är blind så måste du lära dig hur det känns att vara blind för att sedan kunna lära ut mobility till person med synnedsättning.  Vi orienterade bland annat runt på stan, till och med pressen var intresserade och folk på stan tyckte de var roligt att titta på när vi höll på med vårt, berättar hon och skrattar.
Utöver Bettan deltog också förbundets rehabiliteringsrådgivare i kursen. Enligt henne var det intressant att se hur olika alla reagerade på kursen, vissa var nervösa och spända för att gå med ögonbindel på stan medan andra tyckte att det var roligt och spännande.  Oberoende av inställning hade deltagarna på kursen stor nytta av sina nya lärdomar.  
– Jag var intresserad av att kunna lära ut mobility och efter kursen deltog jag på förbundets anpassningskurser och höll lektioner i ämnet. Vi som gick kursen blev de första mobility-instruktörerna i Finland. Efter det här hakade också NKL på och senare gick vi fortbildningskurser hos dem, berättar Bettan. 
Hon anser att det är viktigt att de som jobbar med personer med synnedsättning vet hur det känns att till exempel gå i mörker. 
– Då någon kom in på kontoret ropade jag alltid hej och sade mitt namn, för jag vet att det är jobbigt om man kommer in någonstans var det är helt tyst och man inte vet som är på plats. 
Kontoret på Nylandsgatan minns av många medlemmar som ett trevligt och välkomnande ställe. På det nuvarande kontoret i Arabiastranden är det inte längre vanligt att sticka sig in på en kaffe, men det har sina orsaker, tror Bettan,
– Förbundet var inte ett lika renodlat förbund ännu då som det är nu.  Kontoret var den centrala platsen att träffas på före distriktsföreningarna hade sina egna lokaler. Kontoret blev ett tillhåll för medlemmar. 
Beata Heinonen minns att det var stressigt ibland då det fanns mycket jobb och mycket som skulle göras och det samtidigt gick mycket tid till att umgås, trots att det var trevligt. Med tiden kom idén att styra umgänget till distriktsföreningen Mellis, som fick sina första egna lokaler på Nylandsgatan på 90-talet. 
Jobbade med ungdomar
Det mångsidiga arbetet inom FSS fortsatte, efter tiden som kanslist jobbade Bettan också som verksamhetföreståndare för ett dagcenter för synskadade som fanns på Rödbergsgatan. Dagcentret skulle styra upp en uppsökande verksamhet och erbjuda kurser och verksamhet också för dem som inte ville vara medlemmar i FSS. 
– Det var mycket synskadade ungdomar som kom till dagcentret för att hänga efter skolan. Några år jobbade jag med dagcentret och det var ett populärt ställe. Men småningom lades verksamheten ner och tyvärr var det många som inte dök upp på verksamheten som ersatte dagcentret. 
Dagcentret erbjöd bland annat matlagningskurser i samarbete med Arbis, punktskriftskurser och rottingkurser. Medlemmar kom till centret för att närvara på kurser också längre bort i från. 
– Efter tiden på dagcentret hade jag fyra år kvar i arbetslivet. Då jobbade jag igen på FSS kansli men fick nya uppgifter. Jag jobbade bland annat som informationssekreterare med uppgift att informera allmänheten genom olika medier om begivenheter och nyheter inom synskadeområdet. Utöver det skrev jag ut artiklar som Tor Hanner dikterade för Finlands Synskadade och redigerade och läste in taltidningar så som Medlemsbandet och Pressekot. Dessutom höll jag kurser för rapportörer. 
Ett annat varmt minne från arbetslivet är när Bettan tillsammans med Arto Vanhanen höll en kurs i Tallinn om taltidningar. I Estland ansåg man att FSS var föregångare inom taltidningsverksamhet och man ville lära sig mera. 
Vilken roll inom FSS har varit den bästa, då du har hunnit med många olika uppgifter? 
– Att vara lärare på förbundets kurser har varit bäst. Men mina sammanlagt 34 år på FSS var allt annat än ensidiga.  Jag arbetade både med och för personer med synnedsättning. Och jag är tacksam för alla jag lärt känna under åren, både styrelser och arbetskamrater. 
Idag anser Beata Heinonen att förbundet har vuxit och så även de anställda. 
– Det är viktigt att gå framåt och påverka utvecklingen. Det är tråkigt att förbundet har fjärmat sig från de gamla arbetstagarna, men vi träffas ofta privat och umgås. Vi blev vänner för livet.
Bildtext:  80 ÅR I JUNI. Bettan Heinonen fyller 80 år i juni och på grund av omständigheterna blir det inget kalas. –Om jag får leva till hundra är det bra, säger hon.
Syntolkning: Bettan Heinonen står på sin höghusbalkong i Gräsviken och tittar neråt mot gatan. Hon har vitt hår och är klädd i ljusa kläder. 
———
Rehabilitering för alla
Text: Johanna Meriläinen
Rehabilitering verkar höja livskvaliteten hos personer med synnedsättning, om man får tro flera olika forskningar. Ju tidigare rehabiliteringen sätts in, desto bättre.
Flera forskare har undersökt hur effektivt synrehabilitering är. Rehabilitering har visat sig vara väldigt effektivt och resultaten av det är långvariga. Arja Laitinen lyfter upp i sin avhandling från år 2009 (Reduced visual function and its association with physical functioning in the Finnish population) upp till elva forskningar som stöder den här kopplingen. 
Laitinen sammanfattar att synrehabilitering ger långsiktiga positiva resultat men det kräver också uppföljning. Rehabilitering som inkluderat konkreta övningar med de hjälpmedel personen behöver samt övningar i det dagliga livet i olika situationer gav det bästa resultaten som också ofta var långvariga. Rehabilitering verkar också höja på livskvaliteten hos de personer med synnedsättning som deltagit. I Finland vet vi inte exakt hur många som får ta del av synrehabilitering men till exempel i Kanada och England verkar endast en tredjedel av de personer som har en synnedsättning få adekvat rehabilitering. 
Övning och rehabilitering är viktigt, Laitinen lyfter upp att forskning visar att de personer med synnedsättning som endast tagit emot sina hjälpmedel men inte fått ta del av en rehabiliteringsprocess visade ingen statistik nytta av de synhjälpmedel de fått. 
Vem har nytta av synrehabilitering?
Fiktivt fall baserat på rehabiliteringsrådgivarnas erfarenhet av personer med synsvaghet: 
Ulla är 82 år, böcker och korsord har varit Ullas stora intresse i många år. På senaste tiden har hon märkt att hon ser inte längre lösa fredagens HBL korsord. Också läsandet är kämpigt, bokstäverna hoppar och saknas fast hon nyss fått starkare läsglasögon. Både läsning och korsord har haft stor plats i Ullas liv. Inte heller ser hon alltid skicka sms och det kan bli stavfel och sms:et går till fel person. Ulla har jobbat som modersmålslärare och språket är viktigt för henne. Tur åtminstone att hon ännu ser röra sig och klarar sköta hemmet själv. Lite oro och ångest känner hon för framtiden. Hösten och den mörka tiden är framför.  Hon har börjat känna sig lite otrygg att röra sig i skymning och känner inte alltid igen bekanta ansikten som kommer emot på vägen. Hon funderar; vad händer i mina ögon? Jag ser ju röra mig bra och ibland ser jag också ett litet skräp på golvet men jag ser inte att läsa.
Ulla är ett gränsfall
Ulla beställer tid till ögonläkare. Enligt ögonläkaren har synen försämrats. Hos ögonläkaren ser hon nog bokstäverna på tavlan. Ögonläkaren har ju så bra belysning och enskilda bokstäver ser jag nog, tänker hon. Starkare läsglasögon kan han inte skriva säger läkaren. Han säger också något om att hon är ett gränsfall? Kan ännu inte få remiss till centralsjukhuset för att få hjälpmedel. Hemma igen är Ulla olycklig. Finns det ingen som kan hjälpa mig? Finns det ingen annan som har det som jag?
Svaret till Ulla är att det finns en omfattande grupp ”gränsfall” som Ulla. I tidningen Näe 21.5.2019 intervjuas optikern Timo Juurinen som berättar att det i Finland finns mellan 40 000 – 60 000 personer som är synsvaga (synskärpa 0,4 – 0,8) men som inte uppfyller kriterierna för synnedsättning. Juurinen kallar denna grupp på finska för ”väliinputoajat”.  
Tidig rehabilitering har visat sig vara, om och om igen, den mest effektiva form av rehabilitering. Detta gäller också synen. 
Tidiga funktionella svårigheter
Laitinen tar upp i sin avhandling att personer med en synskärpa på 0.5 – 0.63 redan upplever märkbara funktionella synsvårigheter. Svårigheter att utföra ärenden utanför hemmet såsom att handla eller gå till banken, att röra på sig blev klart svårare redan då synskärpan föll under 0.8 och en person som hade en synskärpa under 0.5 hade svårigheter i att klara av uppgifter både i hemmet och utanför. Synsvaghet kan redan leda till många andra tråkiga följder såsom social isolering och en sämre livskvalitet överlag. Personen får också en höjd risk för att få flera andra fysiska funktionsnedsättningar som följd på grund av minskad fysisk aktivitet. 

Kommentar: Förebyggande arbete också för synsvaga
Personer med synsvaghet är en omfattande grupp personer som är utanför det samhälleliga stödet. De har inte rätt till rehabilitering eller hjälpmedel på samhällets bekostnad. De har dock ändå märkbara funktionella synsvårigheter och har det tufft i vardagen. De är också den grupp som med tidig och effektiv rehabilitering och med de rätta hjälpmedlen kunde få en avsevärd nytta av det i sina egna liv. Med de rätta hjälpmedlen kunde personen fortsätta studera till sitt drömjobb, med de rätta hjälpmedlen och rehabilitering kunde personen fortsätta vara en kontribuerande medlem i samhället och hålla sig kvar i arbetslivet och med de rätta hjälpmedlen och rehabilitering fortsätta att vara en aktiv senior som kan klara sig självständigt i sin vardag med en god livskvalitet.
Sjukvården utvecklas med stormsteg, så också vården av ögonsjukdomar och vården av skador. De sjukdomar och skador som tidigare ledde till synnedsättning kan mer effektivt bromsas upp och personen kanske ”bara” får leva med en synsvaghet. Detta är i sig en väldigt positiv sak men det leder idag till en paradox, att den goda vården leder till att personen blir utesluten från rehabiliteringen och det samhälleliga stödet. Detta i sig kan leda till att de goda resultat man fått inom sjukvården inte ändå resulterar i en bättre livskvalitet. För utan stöd, hjälp, rehabilitering och hjälpmedel är synsvaghet väldigt funktionshindrande och kan fortsättningsvis leda till en märkbart försämrad livskvalitet, arbetslöshet, utstötthet och social isolering.
Inom FSS rehabilitering arbetar vi förebyggande, inkluderande och vi erbjuder vår hjälp och stöd till alla dem som har nytta av den, både för nya bekantskaper och för er vi är bekanta med från tidigare. Ta kontakt med oss!
———

Aktuellt
———
FSS startar virtuell läsecirkel
Har du gått någon av FSS arrangerade punktskriftskurser men känner att det är svårt att öva punktskrift ensam hemma? I och med att närundervisning begränsats en del denna vår måste vi hitta på nya sätt att öva och umgås. Därför inleder vi någonting helt nytt och hoppas att just du kommer med.
FSS startar en virtuell läsecirkel för punktskriftsläsare på hösten.
I praktiken betyder det att vi läser högt tillsammans, var och en på sitt håll, en bit åt gången. Vad du behöver är en dator med internetanslutning och mikrofon. Texterna skickas till deltagarna och så samlas vi regelbundet och läser tillsammans, diskuterar punktskrift och har det trevligt.
Blev du intresserad? Hör av dig till punktskriftsansvariga Tessa Bamberg så fort som möjligt, men senast inom juni. Under våren och sommaren kommer vi att testa tekniken och allt det praktiska så att vi kan komma igång med läsecirkeln genast på hösten.
Låt inte tekniken avskräcka dig, alla får hjälp med den biten!
Anmäl ditt intresse till tessa.bamberg@fss.fi eller ring 044-712 3024.
———
Utrop i alla bussar

Oberoende av med vilken buss du åker som trafikerar för HRT:s räkning, förutom närbusstrafiken som körs med minibussar, kommer du nu med jämna mellanrum att höra bussen prata och en klar kvinnoröst berätta vilken hållplats som är nästa.  
De första utropen började höras i spårvagnarna sommaren 2018 och i de första stomlinjebussarna samma höst.
Synskadade har redan länge önskat att få höra utrop i bussar och spårvagnar.
–Resultaten var ett av incitamenten till att utropen fanns med på projektlistan ända från början, när HRT för ungefär åtta år sedan började bygga ett nytt biljett- och informationssystem, berättar informationsplanerare Joona Packalén. 
Även om nästan all trafik som HRT beställer nu har utrop, slutar bolaget inte utveckla och arbeta med dem. 
–I framtiden kanske utropen också berättar om bytesförbindelser eller om följande hållplats är en ändhållplats, berättar Joona Packalén. 
Källa: HRT
———
Använder du synskademärket?
Använder du synskademärket? Varför, varför inte? Berätta gärna vad du tycker om märket!
Genom att besvara enkäten, senast 27.9.2020, hjälper du oss att kartlägga orsaker till att synskademärket används eller inte används. Svaren kan användas i FSS och Näkövammaisten liitto rys kommunikation och påverkansarbete.
Ett varmt tack på förhand för dina svar.
Adress till enkäten: webropol.com/s/synskademarket2020. Det går också att delta i enkäten genom att skicka mejl till info@fss.fi.
———
Aktuellt i distrikten
———
Norra Österbottens Svenska Synskadade
Verksamhetscentret ”Fyren” är semesterstängt 6.7-9.8.2020. Vid brådskande ärenden kan ni kontakta föreningens ordförande Bengt Ahlvik, tfn 0500-778 694 (under vardagar) eller via e-post: bengt.ahlvik@gmail.com. 
Efter sommarpausen håller Norra Österbottens Svenska Synskadade r.f. stadgeenligt årsmöte måndagen 17.8.2020 vid Jakobstadsnejdens Invalider r.f:s sommarhem ASSARLID, adress: Assarskärsvägen 75, 68570 Larsmo. Vi samlas och umgås från kl. 12 och årsmötesförhandlingarna inleds kl. 13.00. Vid årsmötet behandlas i föreningens stadgar § 10 nämnda ärenden. Den som önskar få möteshandlingarna i förväg kan från och med 10.8 kontakta Ann-Sofie Grankulla på tel. 050-3795 658 / 7234 880 eller via e-post: noss@multi.fi. Jakobstadsnejdens Invalider r.f. handhar kaffeserveringen, som kostar 4,50 €/person. Det ordnas även ett litet snabblotteri.
Föreningsträffen i september hålls prel. tisdagen 8.9.2020 kl. 13-15.30 ute vid Fäboda, där det finns en hinderfri motionsbana och möjlighet att dricka kaffe på terassen eller i kaffestugan beroende på vädret.
Handarbetsgruppen ”Rätstickorna” inleder sina träffar 21.9.2020. Konditionsträningen i gym och vattengympa i samarbete med Folkhälsan på Östanlid startar 23.9.2020.
Mera info om verksamheten i Medlemsbandet och i ÖT:s föreningsspalt på lördagar eller på www.fss.fi/noss.  
Styrelsen samt Ann-Sofie och Nina önskar alla läsare, medlemmar, distriktsföreningar och FSS en solig, avkopplande och skön sommar! Styrelsen och Ann-Sofie.
——
Svenska Synskadade i Mellersta Nyland 
Svenska synskadade i mellersta Nyland rf:s alla medlemsträffar och evenemang är inställda denna sommar 2020 på grund av pandemirestriktionerna vi har i landet, men föreningen planerar att igen kunna starta verksamheten och medlemsträffarna från och med slutet av augusti. Vi förbehåller oss ändå för förändringar och annulleringar om så är nödvändigt med tanke på eventuella coronarestriktioner och säkerhetsföreskrifter på hösten 2020.
Måndagen den 24.8.2020 kl. 13-15 håller vi vår första medlemsträff i FSS konferensrum, Parisgränden 2 A 1 i Helsingfors. På programmet står kaffeservering och diskussion kring den förändrade vardagen samt om kommande program. Obligatorisk anmälning senast den 19.8.2020 till kansliet per telefon 0400 269 553 eller e-post kansliet@ssmn.fi. 
Tisdagen den 1.9.2020 kl. 10.30-15 ordnar vi en Må bra-dag för medlemmar och deras anhöriga på Wohls Gård i Kyrkslätt tillsammans med FSS rehabiliteringsrådgivare Ann-Catrin Tylli samt Folkhälsans sakkunniga. Dagen är kunskapsstyrd och ger möjlighet att hämta kraft och energi i ett naturskönt område. Vi planerar att ordna busstransport från Helsingfors för de som behöver. Deltagaravgiften är 10€ per person och avgiftsfri för anhöriga, som fungerar som ledsagare. Obligatorisk anmälning senast den 24.8.2020 till kansliet per telefon 0400 269 553 eller e-post kansliet@ssmn.fi. 
Föreningen håller sitt årsmöte lördagen den 12.9.2020 kl. 10 på Parisgränden 2 A, Helsingfors. Stadgeenliga ärenden samt föreningens nya stadgar behandlas. Mötet ordnas som ett fysiskt möte med beaktande av säkerhetsfaktorer i arrangemangen med tanke på eventuell smittspridning. Föreningen bjuder på kaffe/te med tilltugg. Förhandsanmälning krävs av dem som vill ta del av serveringen på mötet och skall göras senast den 7.9.2020. De medlemmar som behöver ledsagning på mötet skall själv ta med sig en personlig ledsagare.
Mera information om höstens program kommer i följande Medlemsband i augusti. Du som är på Facebook får gärna gilla vår sida Svenska synskadade i mellersta Nyland r.f. där vi också delar ut information, som du kan ha nytta och glädje av.
Föreningens kansli och telefontider fungerar normalt. Det går bra att ringa kansliet måndag-onsdag kl. 10-13 tel. 0400 269 553 eller sända e-post kansliet@ssmn.fi om du har något på hjärtat eller vill fråga något. 
Föreningen håller sommarstängt den 16.6-9.8.2020 och öppnar igen den 10.8.2020.
Föreningen önskar alla medlemmar, deras anhöriga och övriga samarbetspartners en riktigt skön sommar!
Ira Grandén, Distriktssekreterare. Svenska synskadade i mellersta Nyland rf, Parisgränden 2 A 1,00560 Helsingfors, 0400 269 553, kansliet@ssmn.fi.
——
Svenska Synskadade i Västnyland
Under sommaren är det som vanligt uppehåll i föreningens aktiviteter. Inga stora evenemang ordnas under sommaren, men för de fotbollsintresserade kan det ändå bli aktuellt med seriespel med Ekenäs IFs herrar i division 1. Hör närmare om syntolkade matcher med Börje Broberg på telefon 044 5410 679.
Ett bakslag i planerna är att kursgården Högsand inte tar emot grupper under detta år, så det planerade sommarlägret måste inhiberas.
Styrelsen inleder ändå optimistiskt planeringen av höstens program för att ha allt klart inför september.
Och, nu är de tid att komma med förslag till aktiviteter för hösten. Efter uppehållet på grund av corona är vi alla fulla av energi för att komma igång med den normala vardagen.
Föreningens styrelse önskar fortfarande att den som har behov av hjälp i vardagen skall ta kontakt, till exempel till telefon 044 5410 679 (sekreteraren) eller e-post ssvn@brev.fi så ordnar vi hjälpen.
——
Svenska Synskadade i Östnyland
Kajutan har sommarstängt från 17.6-10.8. Ha en skön sommar och hoppas att våra träffar kan fortsätta som normalt från september igen. 
Svenska Synskadade i Östnyland r.f håller stadgeenligt årsmöte, lördagen den 4.7.2020 kl 13.00 på Kajutan, Ågatan 33 E, Borgå. Styrelsen.
——
Vasa Svenska Synskadade
Verksamhetsledare Febe Mörk håller sin sommarledighet 29.6 – 9.8.2020.
Har du ärende till föreningen under den tiden vänligen kontakta viceordförande Kerstin Lillbåsk, eller någon annan i styrelsen.
Febe och styrelsen önskar alla medlemmar och vänner en riktigt varm och skön sommar!
Eftersom resan till Sverige är annullerad, vill vi ändå ordna en liten utflykt inom vårt eget distrikt! En stor buss är beställd, så att avståndet till grannen är bättre!
Välkomna med på en trevlig dagsutfärd till Soldattorpet i Uttermossa och Lappfjärds kyrka - tisdag 1.9.2020.
”Soldattorpet ligger vid sjön Tönijärvi i Uttermossa. Det ägs av paret Riitta och Raimo Nummela som bedriver stället och även sköter restaurangen som rymmer 150 personer och finns i en ria. Det gamla torpet ägdes en gång av soldaten Jakob Frodig och hans familj. 
Det är i Frodigs anda som Nummela driver stället vidare i antik, gammal och mysig stil. Området är ett historiskt soldattorp-område från 1800-talet med gamla byggnader och vandringsleder.” - Raimo Nummela guidar oss runt och vi får veta historien om området. 
Kl.12.30 – trerätters lunch – vi umgås (med avstånd) och bekantar oss med området. 
Kl.16 – besök i Österbottens största träkyrka i Lappfjärd med guidning inne i kyrkan av Anita Wik-Ingvesgård. Dagen kostar 20€/person. Anmälan senast 24.8. 
Denna gång kör bussen riksåttan. Ta färdtjänst till någon av följande platser!
Trivselcafé aktivt seniorliv. 
Trivselcafé inleder höstterminen onsdag 26.8 kl.13- 15.15 i Glaskabinettet vid Folkhälsanhuset i Vasa centrum. Fortsätter sen varannan onsdag fram till och med 2.12. med Maj-Britt Aspö och Carina Blom som ledare.  Mera info av Carina, fn 044 788 1026.  
Vattengymnastiken i samarbete med Folkhälsan startar på nytt söndag 30.8 (obs dagen återgår nu till söndagar) och pågår fram till och med söndag 13.12, totalt 15 gånger.
Som tidigare erbjuds två olika grupper, antingen grupp 1 kl.11.45-12.30 eller grupp 2 kl.12.30-13.15. Gruppledare är Emma Storvall tfn.040-911 7387.
Vattengymnastiken ordnas av Folkhälsans Förbund i samarbete med Svenska Folkskolans vänner. Meddela senast 20.8 i vilken grupp du vill delta i, tack!
Punktskriftskurser startar på nytt onsdag 2.9 kl.10 – 13.30 med kaffepaus kl.11.30. Kursledare är Ritva Hagelberg och Margareta Öster. Därefter fortsätter kursen fram till och med onsdag 9.12. Platsen är densamma, eller våning 2 i ÖF:s utrymmen.
Kontakta kansliet om du är nybörjare men är nyfiken på att börja lära dig ett nytt språk.
FSS vårmöte hålls lördag 5.9 kl.10.30 – 17.30 på Hotell Scandic City i Tammerfors. Stadgeenliga ärenden och fyllnadsval till styrelsen. Deltagaravgift är 30€/person i vilket ingår tågresor, samt lunch och kaffe på hotellet. Bindande anmälan senast 26.6 till Tina Dunderfelt, må-to kl.10-17 på tfn 044-712 3020 eller tina.dunderfelt@fss.fi.
Wasa Teater. På vita käppens dag, torsdag 15.10 kl.19 har vi reserverat 40 platser på rad 2-6 och rad 9, för att se ”AYN-en katastrofal kontorskomedi” med syntolkning. 
Priset är 31€/person och ledsagare går som vanligt gratis. Anmälan senast onsdag 7.10. 
Må bra-dag på Norrvalla i Vörå, onsdag 18.11 kl.9.30 – 16.00. Synpedagog Krister Inde från Sverige är med oss hela dagen. Det blir även tillfälle till diskussion med honom efter lunchen, samt trevligt sångprogram med tillfälle till en svängom i gymnastiksalen där Tomas Fant sjunger och spelar för oss. Mera info under hösten, men boka in dagen i din kalender!
Kontaktinformation:
Alla anmälningar görs till verksamhetsledare Febe Mörk på tfn 045-321 3320 (må-to kl.10-12) eller per e-post: vasasynskadade@gmail.com  Du hittar även info om oss på http://www.fss.fi/sv/distriktsforeningar/vasa samt på vår facebooksida: https://www.facebook.com/vasasynskadade.
Vår rehabiliteringsrådgivare Ulla-Britt Ingman är anträffbar i Vörå på Campus Norrvalla, måndag-torsdag på tfn 050-561 2950 eller ulla-britt.ingman@fss.fi.
——
Åbolands Synskadade
Styrelsen kan behandla ärenden per telefon eller via epost, kontakta ordförande Harold tel: 050 516 6520. Håll ut nu i coronatider och ring någon om du vill prata. Kansliets telefon: 0400 1513 22, vardagar kl 12-15.
——
Ålands Synskadade
Ankaret har telefonnummer 0457 343 8950 och e-postadressen är aland.syn@aland.net. För tillfället är Ankaret obemannat men vi försöker svara i telefon och e-post i mån av möjlighet. Du kan också ta kontakt med vice ordförande Rolf Söderlund, 0457-3613634 eller via e-post rolf.soderlund65@gmail.com.
Vårmötet för Ålands synskadade var preliminärt planerat hållas onsdagen den 17 juni kl 18 på Ankaret men då även FFS flyttar sitt vårmöte till hösten så då gör vi också det och ser framemot att träffas på riktigt. Vi skickar ut information och exakt datum i augusti.  
Coronaviruset påverkar fortfarande aktiviteterna för Ålands synskadade så att sista månadsträffen vi brukar ha i början av sommaren uteblir, men aktivitetsplanering för hösten har kommit igång.
Vi kan meddela att vi har fått en ny organisationssekreterare som heter Charlotta Solax och en IT-stödperson som heter Maria Åbonde. Vi kommer att presentera dessa två glada damer närmare lite senare, nu säger vi bara Hjärtligt välkomna!
Om det är någon som promenerar förbi Ankaret och tycker att gårdsplanen känns annorlunda så har vi flyttat på den lilla trädgårdsboden i andra ändan av parkeringen. Den mådde inte så bra under trädet, nära staketet där det är som fuktigast.
Sjukskötare Åsa Rehn-Isaksson, ÅHS, går att nå måndag-fredag kl 8.00-9.00 på tel 018 535 277. Be att få tala med Åsa.
Rehabiliteringsrådgivare Stina Nygård kan kontaktas på telefon 050 595 4377 eller via mail på stina.nygard@fss.fi.
——
Annonser
——
Kallelse till vårmöte
Förbundet Finlands Svenska Synskadade r.f. kallar medlemmarna till stadgeenligt vårmöte lördagen den 5 september 2020 på Hotell Scandic City i Tammerfors.  
Mötesförhandlingarna inleds kl 10.30 och avslutas kl 17.30. 
Vid mötet behandlas de i paragraf 6 av förbundets stadgar nämnda ärendena: Verksamhetsberättelse och bokslut för år 2019, revisorernas berättelse och frågan om ansvarsfrihet för styrelsen, verksamhetsledaren, ekonomen och övriga redovisningsskyldiga, diskutera förbundets verksamhet på längre sikt utgående från styrelsens förslag till strategiska riktlinjer, tillsättande av valberedningsutskott om vårmötet så besluter, övriga frågor vilka styrelsen förelagt vårmötet, skriftliga motioner som inom februari inlämnats till styrelsen av personmedlemmar eller medlemsföreningar.  Även justerad budget för år 2020 behandlas.
Därtill förrättas fyllnadsval för perioden 5.9–31.12.2020 för styrelseledamot som avlidit.
Deltagaravgiften är 30 euro/person vilket inkluderar ordnade tågresor samt lunch och kaffe på hotellet. Anmälningen är bindande.
Medlemmarna ombeds anmäla sig till Tina Dunderfelt på FSS kansli senast tisdagen 26.6.2020.
Telefon 044-712 3020 må-to kl. 10-17 eller tina.dunderfelt@fss.fi.
Möteshandlingar och program på önskat medium sänds till alla anmälda.
Vi ber alla mötesdeltagare bekanta sig grundligt med mötesmaterialet på förhand! 
Välkommen! – Styrelsen
——
Må bra dag i Kyrkslätt
Välkommen till en dag med ny kunskap och gemenskap i naturskön miljö! Tidpunkt: Tisdagen 1.9.2020 Plats: Wohls gård
Adress: Wohlsvägen 605 B, 02400 Kyrkslätt
Deltagaravgift 10 euro/person. 
Anmäl dig till Svenska Synskadade i Mellersta Nylands kansli 0400-269553 senast 24.08.2020. Föreningen ordnar busstransport från Kiasma.
Med förbehåll för att ställa in dagen ifall restriktionerna gällande coronaviruset ändras. Dagen riktar sig till dig som har en synnedsättning och anhöriga. 
Må bra dagen ordnas i samarbete med Förbundet Finlands Svenska Synskadade rf, Folkhälsans förbund rf och Svenska Synskadade i Mellersta Nyland rf.
——